Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/150/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 року м. Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Трагнюк В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 247630 від 30.12.2024 року, 30.12.2024 року о 19.20 в смт.Королево по вул.К.Січі біля будинку №1, зупинено автомобіль ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Під час перевірки документів останній поводився агресивно, намагався втекти, чіплявся за форменний одяг та намагався вчинити бійку, на законні вимоги поліцейських заспокоїтись не реагував, чим вчинив злісну непокору поліцейським ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та порушив ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 подав до суду пояснення у якому зазначив, що поліцейські його повалили на землю, штовхали його дружину, вихопили від неї телефон і кинули на землю, вину він не визнає, ніякі дії щодо злісної непокори відносно працівників поліції не вчиняв.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ст.7 ч.1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КУпАП, виходячи з такого.

Диспозиція ч.1 ст.185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку .

В даному випадку пояснення ОСОБА_1 повністю суперечать обставинам зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 247630 від 30.12.2024 року.

Суд зауважує, що встановлення злісності непокори, законності розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, є обов`язковими ознаками вищевказаного правопорушення.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац 2 п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Із таким тлумаченням терміну «злісна непокора» погодився Конституційний Суд України в абз. 2 п. 5 рішення від 11.10.2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України(конституційності) окремих положень ст. 263 КпАП .

Безпосереднім об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, особливість застосування ст.185 КУпАП полягає в тому, що вимога поліцейського, яку злісно не виконує правопорушник, спрямована на забезпечення громадського порядку і суспільної безпеки.

Згідно п. 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року N1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Так, зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати те, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Проте, до матеріалів справи носій інформації, який має доказове значення та який би підтверджував фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема пред`явлення до ОСОБА_1 неодноразових вимог поліцейських, та фактів, які б могли свідчити про наявність в діях цієї особи правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, до матеріалів справи не долучено. Письмових пояснень свідків (очевидців подій) також до матеріалів справи не додано.

При цьому, будь-яких інших, належних та переконливих доказів, окрім рапортів працівників поліції, безпосереднього вчинення адміністративного правопорушення, які б беззаперечно доводили факт здійснення ОСОБА_1 відповідних дій, які б могли сприйматися, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, матеріали справи не містять.

Крім того, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 247630 від 30.12.2024 року, працівник поліції не конкретизував обвинувачення за ст.185 КУпАП, зокрема не вказав, які саме вимоги не були виконані ОСОБА_1 , а суд, у свою чергу, позбавлений можливості встановити фактичні обставини вищевказаного адміністративного правопорушення, оскільки таким чином перебере на себе функцію обвинувачення, а остатній позбавлений можливості належної підготовки до захисту.

Згідно практики ЄСПЛ, національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, не повинен ініціювати дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягувати особу до відповідальності, уточнюючи в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а досліджені у судовому засіданні докази не є достатніми для висновку про наявність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ..

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Barbera, Messegue and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 року (п.146) зазначено, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину. Всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладені обставини, керуючись принципом верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України, суд вважає, що відсутні достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП внаслідок відсутності складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, подія вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП не була доведена в ході судового розгляду, оскільки в матеріалах справи недостатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що останній за вказаних обставин у протоколі здійснив злісну непокору законній вимозі поліцейських при виконання ними службових обов`язків.

У зв`язку з цим, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, як того вимагає ст. 252 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а тому провадження по справі щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, через даний місцевий суд.

Суддя В. Р. Трагнюк