Справа №461/9942/24
Провадження №3/461/50/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Юрчака В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 04.12.2024 року о 16 год. 20 хв. в м. Львові на вул. Городоцькій,65, керувала транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п.13.1, Правил Дорожнього Руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №188700 від 04.12.2024 року, ОСОБА_1 04.12.2024 року о 16 год. 20 хв. в м. Львові на вул. Городоцькій,65, керувала транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння,а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходженння медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовилась у встановленому законом порядку. Від керування траснпортним засобом відсторонена, шляхом передачі права керування тверезому водієві. Відеофіксація здійснювалась на портативні відеореєстратори №471731 та №471317.

Таким чином, на думку працівників управління патрульної поліції, ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи те, що адміністративне правопорушення вчинено однією особою, суд вважає за необхідне матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер 461/9942/24 (3/461/50/25), оскільки їхній спільний розгляд сприятиме, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце проведення судового засідання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справ за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП.

13.01.2025 року, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Юрчак В.В., у судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не заперечив, просив суд не застосовувати суворого стягнення.

Разом з тим, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив.

В обґрунтування заперечень покликається на те, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння, а протокол про адміністративне правопорушення було складено, у зв`язку із небажанням здійснювати відбір біологічних зразків в особи. Крім того, захисник вказує, що матеріали відеофіксації не є належним доказом ,оскільки такі не є безперервними, а при проходженні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я використовувався особистий мобільний телефон працівника патрульної поліції, що є порушенням вимог чинного законодавства. З наведених обставин, просить провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши думку представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Юрчака В.В., дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зазначає таке.

П.1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесятинеоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №188619 від 04.12.2024 року;

- схемою місця ДТП від 04.12.2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.12.2024 року, ОСОБА_3 від 04.12.2024 року, та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Таким чином, оцінюючи дані докази в сукупності суд приходить до висновку, що вони є послідовними, доповнюють один одного з достатнім взаємним зв`язком між собою, та свідчать про те, що подія дорожньо-транспортної пригоди відбулась саме у такий спосіб, як це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, а водій автомобіля марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 допустила порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд, з огляду на положення ч.2 ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, в результаті якого були пошкоджені транспортні засоби, особу ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, ступінь її вини.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , що передбачені у статтях 34,35 КУпАП, а також інших обставин, не з числа передбачених ст. 34 цього Кодексу, суд не встановив.

За наведених обставин, суд вважає можливим накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу, яке буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню її вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Крім того, ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно із ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановленого ст. 266 КУпАП, деталізований затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок) та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції та п.п. 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці - лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КупАП.

З наведених нормативних положень випливає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворює одночасна відмова водія як від проходження огляду на місці за допомогою технічних засобів, так і від прослідування до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння в його умовах лікарем.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ЕПР №188700 від 04.12.2024 року, ОСОБА_1 , 04.12.2024 року о 16 год. 20 хв. в м. Львові на вул. Городоцькій,65, керувала транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння,а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходженння медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовилась у встановленому законом порядку. Від керування траснпортним засобом відсторонена, шляхом передачі права керування тверезому водієві.

Із зазначеного протоколу вбачається, що фіксація правопорушення поліцейськими відбувалася бодікамерами №471731 та №471317.

Положення ч.2 ст. 266 КУпАП встановлюючи, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, не містять обмежень щодо виду чи особливостей технічних засобів.

Статтею 40 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію"встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотриманням правил дорожнього руху.

Положення цієї Інструкції передбачають такі види приладів відеофіксації: автомобільна система технічних приладів і технічних засобів, безпілотний літальний апарат, відеореєстратор, портативний відеореєстратор, стаціонарна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунтком 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 передбачено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків, а відео зйомка ведеться безперервно, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Аналіз та порівняння положень ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1026 вказують, що застосування передбачених нормативними актами дозволених засобів відеофіксації є обов`язковим при встановленні у водіїв стану алкогольного сп`яніння.

При дослідженні відеозаписів, долучених на DWD-R диску, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 04.12.2024 року о 16 год. 20 хв. в м. Львові на вул. Городоцькій,65, керувала транспортним засобом марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 та скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№188619 за ст.124 КУпАП.

Під час оформлення матеріалів дорожньо транспортної пригоди, працівником патрульної поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатору «Drager Alcotest», на що ОСОБА_1 погодилась. Згідно з результатами тесту №1927, прилад «Drager Alcotest» №ARHK 0121 становить 2,47 ‰.З вказаним результатом дослідження ОСОБА_1 не погодилась, та висловила бажання пройти повторний огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, в закладі охорони здоров`я.

Працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень», де ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest», однак ОСОБА_1 від огляду за допомогою газоаналізатору відмовилась, та висловила прохання про проведення іншого виду освідування, зокрема методом лабораторного дослідження зразків крові чи сечі. Разом з тим, працівниками медичного закладу ОСОБА_1 у проведенні лабораторних досліджень зразків крові чи сечі було відмовлено, мотивуючи тим, що кабінет для огляду водіїв на встановлення стану алкогольного сп`яніння не обладнаний для проведення таких досліджень.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4, 3.7, 3.8 вказаної інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згідно п.3.12 вищевказаної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Пунктом 3.13 Інструкції встановлено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відповідно до п.8. Розділу 3 Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відповідно до п.9. Розділу 3 Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п.10. Розділу 3 Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Відповідно до п.11. Розділу 3 Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 пропонувала здати для аналізу інші біологічні зразки: кров, сечу однак їй було відмовлено, матеріалами справи не спростовуються.

Крім того, про обов`язковість проведення лабораторного дослідження, зазначено у правовому висновку Верховного Суду від 24.04.2020 року у справі №823/1022/16, де суд вказав, що разом з вимірюванням вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі за допомогою технічних засобів з метою уточнення наявних речовин впливу проводиться лабораторна діагностика.

За результатами огляду на стан сп`яніння і лабораторних досліджень встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду та складається висновок, який в подальшому може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законом порядку згідно висновку Верховного Суду по справі №215/1448/17 від 18.10.2018 року.

Отже, суд погоджується з доводами захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Юрчака В.В., оскільки відмова в проведенні відібранні біологічного середовища та проведення по ньому аналізу позбавило останню довести свою невинуватість, шляхом оскарження такого висновку, а також, в матеріалах справи не містяться інші дані, які б ставили під сумнів слова ОСОБА_1 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що з наданого суду відеозапису на DWD-R диску вбачається, що під час перебування у кабінеті огляду водія КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень», з незрозумілих причин, частина запису здійснена на мобільний телефон (медіа файли НОМЕР_3 АДРЕСА_2 ), однак ані в протоколі, ані в інших документах, доданих до нього, не зафіксовано, з яких підстав неможливо було використовувати передбачені Інструкцією № 1026 технічні засоби відеофіксації.

Згідно з п. 2 Розділу 2 Інструкції № 1026, портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Відповідно до п. 5 Розділу 2 Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Пунктом 1Розділу 7Інструкції № 1026 передбачено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;

2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

З положень п. 1 Розділу 8 Інструкції № 1026 вбачається, що вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.

Перелік дозволених для застосування технічних пристроїв, а також вимоги щодо їх використання прописані в Інструкції із застосування органами поліції технічних приладів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України від 18.12.2018 №1026.

Ця Інструкція містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких працівникам поліції надано право проводити відеофіксацію. Зокрема, дозволено застосовувати портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського, встановлені відеореєстратори на службових транспортних засобах, стаціонарні відеокамери в цілодобовому режимі. Є навіть в переліку системи відеозапису на безпілотних літальних апаратах.

Проте в даному переліку відсутні такі пристрої фото- чи відеофіксації як «мобільні телефони» чи «смартфони». Тим більше приватні.

Отже, Інструкція №1026 не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень ПДР чи процедуру розгляду адміністративних справ власними мобільними телефонами.

Ще однією особливістю є те, що всі ці прилади повинні бути службовими. Тобто інспектор не може взяти для фіксації адміністративного правопорушення будь-який пристрій, навіть якщо він відповідає вказаному переліку, і вести на нього відеофіксацію.

Службові прилади та карти пам`яті мають перебувати на обліку в органах МВС, зберігатись там та мати інвентарні номери. Вони повинні видаватись і повертатись суто під розписку у спеціальному журналі. Передбачено облік у спеціальних журналах навіть самих відеозаписів, заборонене будь-яке несанкціоноване їх поширення (пункти 2, 3 Розділу II Інструкції).

Таким чином, зроблені працівниками поліції відеозаписи з особистих мобільних телефонів не можуть бути належними доказами у справах про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

До того ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Всупереч вказаним нормам, відеозапис включення портативного відео реєстратора розпочато о 16 год. 27 хв., тобто з моменту, коли працівник патрульної поліції пояснив ОСОБА_1 , що він вбачає в неї ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому, згідно висновку щодо результатів медичного огляду в графі 7 «Дата і точний час огляду вказано 04.12.2024 року о 19 год. 30 хв.

Відтак, з наведеного вбачається, що працівниками поліції не було забезпечено своєчасного доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, що суперечить п.п.7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та ч.4 ст. 266 КУпАП.

Вказане свідчить про порушення встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд є недійсним.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновки експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі необхідні дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності задля встановлення дійсних обставин справи.

Протокол про адміністративне правопорушення посідає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, суд встановлює наявність чи відсутність скоєного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що зазначаються у ст. 280 КУпАП і мають значення для правильного вирішення справи, що вимагає від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Недотримання працівниками поліції вимог Закону при складанні адміністративного протоколу та поверхневе ставлення до оформлення адміністративних матеріалів є також підставою для закриття справи.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частини третьої цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинності, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості та те, що в матеріалах даної адміністративної справи відсутні переконливі та неспростовані докази перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в зв`язку з чим, суд закриває провадження по даній адміністративній справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130, 221, 280, 283-284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ДСА України судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя Х.М.Мисько