Справа № 135/1583/24
Провадження № 3/135/6/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.01.2025 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2024 близько 13 год. 47 хв. на автодорозі Р-33 сполученням с.Оляниця - с-ще Тростянець водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Traffic», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 , який рухався попереду. Водій не врахував безпечну швидкість руху, стан транспортного засобу, чим порушив п.12.1 ПДР України. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що він не порушував ПДР України, в порушенні правил винен інший водій, який спричинив ДТП. Вказав, що він їхав з Тростянця до Ладижина догнав автомобіль «Fiat», їхав за ним. Після повороту, на підйомі, пропустив два зустрічних транспортних засоби, подивився в дзеркала, включив лівий покажчик повороту, почав набирати швидкість, щоб обігнати автомобіль, що рухався попереду. Після чого автомобіль перед ним різко дав вліво і сталось зіткнення. Вказав, що він гальмував, кермом не крутив, не мав можливості уникнути зіткнення, бо ширина дороги не дозволяла втекти вліво, бо було узбіччя. Його транспортний засіб вдарив в передню праву частину, пошкодив бампер і фару. В автомобіля, що був спереду було пошкоджено лівий стоп. Вказав, що він з пасажирами позбирали частину уламків, що були на дорозі після ДТП.

На запитання пояснив, що на момент удару він був на зустрічній смузі руху. Автомобіль попереду не вмикав покажчиків повороту. З ним в автомобілі їхало 8 чоловік, віз дітей із змагань. Автомобіль перед ним виїхав десь за 2-3 метри на зустрічну смугу. Швидкість його автомобіля була десь 70-80 км, коли вже йшов на обгін. Коли загальмував, то так і зупинився на дорозі, гальмівного шляху не було, асфальт був місцями сухий, місцями мокрий. Автомобіль попереду теж зупинився, обоє водіїв вийшли з автомобілів. Потім водій автомобіля «Fiat» сів за кермо та від`їхав вперед десь на 30-40 м і став на правій частині дороги. Після чого він теж від`їхав з місця де перед цим стояв і став за ним десь за 2 м.

Захисник Волошин І.А. в судовому засіданні пояснив, що винуватість ОСОБА_3 матеріалами справи не підтверджена, ПДР України він не порушував, швидкісний режим не порушував. На місці зіткнення є ями на дорозі. Вважає, що водій ОСОБА_2 змістився своїм автомобілем вліво, чим перешкодив обгону. ОСОБА_2 пояснив, що не вмикав на тій ділянці дороги покажчик повороту. Відтак вважає, що в ДТП винен водій ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, пояснення учасників процесу, покази свідків, суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами п. 12.1. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 13.1. ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; п.13.3 ПДР України - під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Пунктом 11.1.ПДР України передбачено, що кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до положень пункту 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Згідно зі статтею 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в силу Закону, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, незалежно від того, чи зазначено таку особу в протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно права потерпілого визначені ст. 269 КУпАП виникають в силу Закону, незалежно від зазначення відомостей про потерпілого у відповідній графі протоколу.

Незважаючи на захисну позицію, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПРТ №181107 від 24.11.2024; схемою місця ДТП від 24.11.2024; реєстрацією повідомлення зі служби 102 від 24.11.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , та його поясненнями, які він надав у судовому засіданні, даними відеозаписів. Також винуватість підтверджується частково і поясненнями ОСОБА_1 , показами свідка ОСОБА_4 , показами свідка ОСОБА_5 .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 повідомив, що їхав дорогою Тростянець-Оляниця мікроавтобусом «Fiat». Коли підіймався під гору, ззаду в нього вдарився автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Зачепив його ліву сторону, коли йшов на обгін. Вони зупинились, викликали поліцію. На дорозі розмітки не було. Швидкість руху його автомобіля була біля 50 км/год. Відчув удар, після чого проїхав біля 10-20 м і зупинився. Позаду також зупинився і автомобіль «Renault». Стояв посеред дороги. Потім ОСОБА_6 з`їхав із дороги, щоб пропустити інші автомобілі, які рухались як в попутному напрямку так і в зустрічному.

Вказав, що зіткнення відбулось приблизно з правої частини дороги, бо розмітки не було. Автомобіль ОСОБА_7 розташовувався орієнтовно по центру дороги. ОСОБА_6 запропонував від`їхати, щоб не заважати людям проїжджати. Іншим водіям заважав автомобіль ОСОБА_8 . Він пішов в салон свого автомобіля телефонувати, а в цей час ОСОБА_6 з`їхав з місця, де зупинився одразу після ДТП, і став позаду нього десь за 5-10м. Вказав, що на дорозі дійсно були ями. Зазначив, що його автомобіль отримав пошкодження лівого повороту ззаду, що розташований на куту авто, загнуто поріз і ліві двері ззаду. В автомобіля «Renault» було пошкоджено права передня фара, бампер справа, край капота справа, праве крило. Зазначив, що покажчик повороту на тій ділянці дороги не вмикав, бо рухався по своїй смузі і не повертав.

Свідок ОСОБА_3 , суду показав, що є сином ОСОБА_1 . Вказав, що їхав автомобілем з батьком, сидів спереду на пасажирському сидінні посередині. Бачив, як батько мав обганяти автомобіль, увімкнув поворот, виїхав на зустрічну смугу, а інший водій виїхав на середину дороги десь за 2-3 м від них, була близька відстань. Його батько гальмував, але відбулось зіткнення. Після зупинки було десь до 2 м між автомобілями.

Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_3 , який є близьким родичем ОСОБА_1 , відтак зацікавлений в результатах розгляду справи для покращення становища близької особи, а також зважаючи на те, що такі пояснення свідка не відповідають в повній мірі іншим дослідженим в судовому засіданні доказам.

Свідок ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 , суду показав, що їхав автомобілем під керуванням ОСОБА_7 , сидів спереду із своїм товаришем ОСОБА_9 на пасажирському сидінні справа біля вікна. Дивився в свій телефон. Відчув, що автомобіль гальмує, підняв голову, і побачив, що до автомобіля попереду було десь приблизно 3 м. Їхній автомобіль зупинився на лівій смузі, а інший автомобіль посередині. Відстань була між ними 3-4 м. Водії вийшли, подивились на автомобілі. Інший водій поїхав на праву смугу десь 40 м і зупинився, і вони теж за ним поїхали, зупинились ззаду десь за 4-5м.

Із реєстрації повідомлення зі служби 102 видно, що 24.11.2024 о 13:46 надійшло повідомлення про те, що на автодорозі Р-33 сполученням с.Оляниця - с-ще Тростянець заявник ОСОБА_2 повідомив, що сталось ДТП між вітомобілями Фіат та Рено. В результаті відпрацювання встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Traffic», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 , який також при зміні напрямку руху ліворуч, не переконався у безпеці внаслідок чого відбулось зіткнення з іншим вищевказаним учасником ДТП.

Із схеми місця ДТП від 24.11.2024 видно, що на ній зафіксовано фрагмент дороги Р-33 сполученням с.Оляниця - с-ще Тростянець. Ширина дороги складає 5 м, не містить дорожньої розмітки, не містить дорожніх знаків, що регулюють кількість смуг руху. На схемі зображено розташування автомобілів «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 (2) та «Renault Traffic», д.н.з. НОМЕР_1 » (1), які рухалися в напрямку с. Оляниця. Позначено місце зіткнення, яке розташоване за 2,3 м від правого краю проїзної частини. Зазначено, що внаслідок зіткнення «Renault Traffic» отримав пошкодження передньої правої частини, а «Fiat Ducato» отримав пошкодження задньої лівої частини, зміщення геометрії дверей вантажного відділення. В схемі вказано, що водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із схемою ознайомлені, що скріплено їхніми підписами.

Письмові пояснення ОСОБА_2 відповідають його поясненням, даним в судовому засіданні, та відповідають письмовим доказам, а саме схемі ДТП від 24.11.2024. При цьому ОСОБА_2 стверджує, що не з`їжджав з місця, де зупинився після зіткнення, а водій ОСОБА_1 з`їхав, та став за його автомобілем.

Так, згідно схеми ДТП видно, що місце зіткнення автомобілів розташоване за 2,3 м від правого краю проїжджої частини.

Згідно пояснень учасників розгляду, що підтверджено оглянутим судом відеозаписом з місця ДТП, видно, що на ділянці дороги, де відбулось ДТП відсутня дорожня розмітка.

Незважаючи на те, що розмітка відсутня, враховуючи положення п. 11.1 ПДР України, ширина проїзної частини в 5 м давала водіям підстави визначити, що дорога мала дві смуги для руху.

Відтак, середина проїзної частини розміщена на відстані в 2,5 м з кожного краю проїзної частини.

Таким чином, місце зіткнення розташоване ближче до правого краю проїзної частини.

Твердження водія ОСОБА_1 про те, що зіткнення відбулось на лівій смузі руху, тобто зустрічній для обох транспортних засобів, спростовується як поясненнями водія ОСОБА_2 , так і письмовими доказами протоколом про адміністративне правопорушення, відео з місця ДТП та схемою ДТП, а також наявними відомостями про ушкодження, які отримали обидва транспортні засоби.

При цьому в судовому засіданні обоє водіїв не оспорювали правильність складення схеми місця ДТП, не вказували на її невідповідності дорожній обстановці, що була зафіксована на місці події. Із оглянутих відеозаписів та пояснень обох водіїв судом також не встановлено, що і під час оформлення матеріалів справи будь-хто з водіїв не погоджувався із схемою місця ДТП.

На спростування пояснень ОСОБА_1 , суд також враховує і його поведінку після зіткнення, а саме - те, що в порушення положень пункту 2.10 в) ПДР України водій, зупинивши транспортний засіб, до приїзду поліцейських здійснив переміщення транспортного засобу та з`їхав із місця, де зупинився одразу після ДТП. Окрім цього, частково позбиравши уламки, здійснив переміщення предметів, що мають причетність до пригоди.

Письмові пояснення ОСОБА_1 не в повній мірі відповідають його поясненням, даним в судовому засіданні. Так, в письмових поясненнях вказано, що ОСОБА_1 після зіткнення проїхав ще біля 50 м та зупинився на обочині, щоб не заважати учасникам дорожнього руху.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що після зіткнення зупинився. Обоє водіїв вийшли з автомобілів щоб оглянути пошкодження. Потім він з`їхав з того місця де зупинився одразу після ДТП, вказує при цьому, що з`їхав також і водій автомобіля «Fiat».

Крім того, суд враховує й істотну суперечність між поясненнями свідків між собою та між поясненнями ОСОБА_1 .

Зокрема, ОСОБА_1 стверджує, що автомобіль перед ним виїхав десь за 2-3 метри на зустрічну смугу. Свідок ОСОБА_5 стверджує, що відчув, що автомобіль гальмує, підняв голову, і побачив, що до автомобіля попереду було десь приблизно 3 м.

При цьому, суд враховує, що автомобіль ОСОБА_1 рухався із швидкістю більшою за швидкість автомобіля ОСОБА_2 не менш ніж на 20 км/год (виходячи із пояснень обох водіїв). Відтак, якщо б ОСОБА_1 побачив автомобіль за 2-3 м, почав гальмувати, враховуючи час реакції водія, час спрацювання гальмівної системи, час для відчуття свідком сповільнення (як стверджує свідок підняв голову з телефону, коли відчув різке гальмування автомобіля) то з часу виявлення перешкоди ОСОБА_1 минуло більше 1 секунди. При перевищенні швидкості автомобіля «Renault Traffic» над швидкістю автомобіля «Fiat Ducato» на 20 км/год (що відповідає швидкості біля 5,5 м/с) відстань між автомобілями на момент виявлення водієм перешкоди мала б бути більше 8 метрів (3 м виявлених свідком та більше 5 м яких проїхав автомобіль за час, що минув із виявлення перешкоди водієм). Відтак, судом достеменно встановлено, що пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 не відповідають в деталях поясненням свідка ОСОБА_5 .

Окрім цього, суд вважає, що оскільки проїзна частина не мала дорожньої розмітки, то розбіжність в показах свідків та їх сприйняття могли вплинути і на їх неправильну оцінку щодо розташування автомобіля «Renault» чітко на зустрічній смузі руху, оскільки така зустрічна смуга не була чітко виділена.

Крім того, суд враховує й те, що після зіткнення, автомобілі продовжили рух, тому пояснення свідків про те, що автомобіль «Renault» зупинився на зустрічній смузі руху, не суперечить висновкам суду про те, що в момент зіткнення автомобіль «Fiat Ducato» перебував на правій смузі руху, оскільки місце зіткнення розташовується на відстані 2,3 м від правого краю проїзної частини.

Відтак, враховуючи відсутність дорожньої розмітки, водій ОСОБА_1 повинен був вибрати таку безпечну дистанцію табезпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним. Однак, цих вимог не дотримався.

Щодо твердження захисника про те, що на дорозі містились ями, то це знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, та відображено на відеозаписі з місця ДТП.

Разом з тим, наявність ям на дорозі не спростовує винуватість водія ОСОБА_1 в порушенні ПДР України, оскільки ями містяться на тій ділянці дороги як з правої сторони, так і з лівої сторони, а також і посеред дороги. Що не спростовує те, що місце зіткнення було ближче до правого краю проїзної частини, тобто на попутній смузі руху.

При цьому, рухаючись про правій частині дороги, водій міг незначно маневрувати для того, щоб об`їжджати наявні ями, і при цьому не виїжджати на зустрічну смугу руху.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п 12.1, п.13.1, Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративні правопорушення передбачене ст.124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, суд згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наявні відомості про матеріальний стан порушника., обставини вчиненого правопорушення, відсутність у матеріалах справи відомостей про те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, з метою запобігання вчиненню нових порушень та виховання особи, суд вважає необхідним призначити стягнення у виді штрафу у розмірі, встановленому санкцією ст. 124 КУпАП.

В порядку визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн 60 коп..

На підставі наведеного та керуючись ст. 40-1, ст. 124 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в сумі 1700 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя