Справа № 132/3797/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області СЄЛІН Є.В., при секретарі судового засідання РИБАК І.Ю., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, матеріал, який надійшов з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Березичі Любешівського району Волинської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.3 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 17 листопада 2024 року о 15год.13хв. по автомобільній дорозі М-21 сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський», 269км., в селі Загребельня Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «ISUZU TURQUOISE», номерний знак « НОМЕР_2 », будучи особою, стосовно якої постановою державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщук Іриною Василівною від 05 вересня 2018 року у виконавчому провадженні № 55463901, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, чим порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, не визнав, зазначивши, що не знав про існування постанови державного виконавця від 05.09.2018 року та обмеження його у праві керування транспортними засобами. На уточнюючі питання головуючого у справі судді зазначив, що був обізнаний про винесене Любешівським районним судом Волинської області рішення від 29.06.2017 року у справі № 162/464/17 (номер провадження 2/162/168/2017) про стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітніх дітей, та відкрите за ним виконавче провадження. Свої зобов`язання по сплаті аліментів не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість з їх сплати. Він був обізнаний в тому, що у разі наявності заборгованості боржника зі сплати аліментів, державний виконавець у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний був винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 175849 від 17.11.2024 року слідує, що ОСОБА_3 17 листопада 2024 року о 15год.13хв. по автомобільній дорозі М-21 сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський», 269км., в селі Загребельня Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «ISUZU TURQUOISE», номерний знак « НОМЕР_2 », будучи особою, стосовно якої постановою державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщук Іриною Василівною від 05 вересня 2018 року у виконавчому провадженні № 55463901, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, чим порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Частиною десятою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» установлено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, в повному обсязі доведена матеріалами даної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення за серією ЕПР1 № 175849 від 17.11.2024 року; рапортом заступника командира взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Гончарука К. від 17.11.2024 року; постановою державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщук І.В. від 05.09.2018 року у АСВП № 55463901; витягом з адміністративної практики із відомостями щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, та іншими матеріалами.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_3 підписав даний протокол з викладеними в ньому обставини, без жодних зауважень чи застережень, та не спростував зазначені в ньому обставини, хоча мав таку можливість.

Обставини, які викладені у протоколі підтверджуються наступними доказами:

рапортом заступника командира взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Гончарука К. від 17.11.2024 року, згідно якого 17.11.2024 року о 15год.13хв. за порушення п.2.9д ПДР України, був запинений транспортний засіб марки «ISUZU TURQUOISE», номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_3 , під час перевірки документів якого було встановлено, що він на підставі постановою державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщук І.В. від 05.09.2018 року у АСВП № 55463901, був обмежений у праві керування транспортними засобами, за наслідками чого був складений протокол про адміністративне правопорушення;

витягом з адміністративної практики із відомостями щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, згідно яких водія ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510грн.00коп., за фактом керування ним 17.11.2024 року о 15год.13хв. транспортним засобом марки «ISUZU TURQUOISE», номерний знак « НОМЕР_2 », та користування під час такого керування засобом зв`язку;

постановою державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщук І.В. від 05.09.2018 року у АСВП №55463901, згідно якої, за наявності заборгованості боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів, які були присуджені рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 29.06.2017 року у справі №162/464/17 (номер провадження 2/162/168/2017), державний виконавець виніс постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Зазначені письмові докази, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в повній мірі дозволяють встановити суду обставини, які мають значення для розгляду даної справи стосовно ОСОБА_3 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно положень ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Доводи ОСОБА_3 про те, що він не знав про існування постанови державного виконавця від 05.09.2018 року та обмеження його у праві керування транспортними засобами, судом не приймаються до відома та врахування, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до відомостей (даних), які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, які є відкритими, та які суд не позбавлений можливості самостійно перевіряти, про що зазначено в правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 24.10.2024 року у справі № 752/8103/13-ц, який згідно положень ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права, встановлено, що боржник ОСОБА_3 достеменно обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження, в якому він є боржником, який допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за що законом передбачено застосування заходу у виді тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Про дану обставину зокрема свідчить постанова Волинського апеляційного суду від 19.06.2019 року у справі № 162/464/17, за скаргою боржника ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщук І.В., в якій скаржник просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів.

Окрім цього, відповідно до положень п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) означає, що кожен вважається таким, що знає закони.

З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у порядку встановленому законом.

За частиною 3 ст.57 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права та обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. І відповідно, не можуть застосовуватись. Основною умовою набрання нормативно-правовим актом законної сили, і, отже, обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування у офіційних друкованих виданнях. Опублікування нормативно-правового акта є юридичною підставою презумпції знання законодавства. Суть цієї презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку.

ОСОБА_3 не спростовано та не заперечується факт наявності виконавчого провадження та заборгованості зі сплати аліментів.

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_3 погасив заборгованість по аліментах як станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 175849 від 17.11.2024 року, так і на час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 132/3797/24.

На момент складення щодо ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 175849 від 17.11.2024 року, діяла постанова державного виконавця Любешівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Міщук І.В. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.09.2018 року у АСВП № 55463901.

Відомостей про скасування чи оскарження цієї постанови державного виконавця від 05.09.2018 року у АСВП № 55463901, а також доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що ОСОБА_3 не був обізнаний про наявність цієї постанови чи не міг про неї дізнатися, останнім суду не надано та зазначені обставини не доведено належними та допустимими доказами.

З урахуванням наведено, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_3 розповсюджується тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що утворює собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Слід також зауважити, що відсутність у матеріалах справи інформації про те, чи був ОСОБА_3 належним чином повідомленим про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, жодним чином не спростовує факту керування ним транспортним засобом під час встановленого щодо нього обмеження у такому праві.

Аналогічні правові висновки містяться зокрема в постановах Закарпатського апеляційного суду від 19.12.2024 року у справі № 309/1063/23, Хмельницького апеляційного суду від 17.01.2025 року у справі №671/1975/24.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Санкцією частини 3 статті 126 КУпАП передбачене покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Враховуючи вимоги закону, конкретні обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_3 слід накласти стягнення в межах санкції, встановленої за вказане правопорушення.

У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 126, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 605грн.60коп. на номер рахунку (IBAN) UA0026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом відповідно до статті 317-1 КУпАП, здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя