Провадження №3/461/86/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., представника особи відносно якої складено протокол адвоката Косендюка Я.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

громадянки Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

встановив:

14 жовтня 2024 року в ході здійснення митного контролю міжнародних поштових відправлень (далі - МПВ), в зоні митного контролю ММПО СП „Росан митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці, за результатами застосування СУР було проведено митний огляд МПВ за №CV819734504US під час якого виявлено:

- Монета з металу жовтого кольору із зображенням на аверсі чоловічого профілю (голови індіанця) та написами «LIBERTY» та «2022», на реверсі зображення тварини (бізона), зверху півкругом розміщений напис: «UNITEDSTATESOFAMERICA» та «E PLURIBUS UNUM», знизу розміщений напис: «IN GOD WE TRUST» та «1 OZ. .9999 FINE GOLD» із зазначенням номіналу «$ 50» в кількості 1 шт.;

- Монета з металу срібного кольору із зображенням на аверсі жіночого профілю (портрет королеви Єлизавети ІІ) зверху півкругом розміщений напис: «ELIZABETH II», знизу напис півкругом «5 DOLLARS» та «2013», на реверсі зображення кленового листка, зверху півкругом розміщений напис: «CANADA», ліворуч та праворуч кленового листка написи «9999», знизу розміщений півколом напис: «FINE SILVER 1 OZ ARGENT PUR» в кількості 25 шт.;

- Монета з металу срібного кольору із зображенням на аверсі чоловічого профілю (голови індіанця) та написом «LIBERTY», на реверсі зображення тварини (бізона), зверху півкругом розміщений напис: «ONE TROY OUNCE», знизу розміщений півколом напис: «.999 FINE SILVER» в кількості 2 шт.;

- Монета з металу срібного кольору із зображенням на аверсі жінки та сонця зверху півкругом розміщений напис: «LIBERTY», з права від зображеної жінки напис: «IN GOD WE TRUST», знизу напис «2017» на реверсі зображення орла та зірок над ним, зверху півкругом розміщений напис: «UNITED STATES OF AMERICA», по середині напис «E PLURIBUS UNUM», знизу розміщений півколом напис: «10 OZ. FINE SILVER ~ ONE DOLLAR» в кількості 20 шт.

Виявлений товар знаходився в МПВ № CV819734504US та містився в двох пластикових тубусах, які знаходились в коробці з пластівцями із написом «PIRATES CHARRRMS», доступ до якого став можливим після відкриття коробки. Коробка була заклеєна клейкою стрічкою, нехарактерною для такого пакування.

Відповідно до митної декларації форми CN23 № CV819734504US, відправником є ОСОБА_1 , яка проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , отримувачем ОСОБА_2 , яка проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно митної декларації форми CN23 № CV819734504US, відправник заявив, що у вказаному міжнародному поштовому відправленні пересилає Вживаний одяг вартістю 5 USD, Спідниця жіноча синтетична вартістю 5 USD, Печиво вартістю 5 USD, Сніданок сухий вартістю 5 USD.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 , місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 , вчинила дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

В судовому засіданні представник особи відносно якої складено протокол адвокат Косендюк Я.А. факти наведені у протоколі про порушення митних правил не заперечив. Зокрема, адвокат повідомив, що ОСОБА_1 щиро шкодує про вчинене, раніше до відповідальності не притягувалась. Відтак, з огляду на характер вчиненого правопорушення та позитивні дані про особу ОСОБА_1 просив суд звільнити її від адміністративної відповідальності, на підставі ст. 22 КУпАП.

Представник митниці в судовому засіданні протокол підтримав.

Заслухавши доводи адвоката Косендюка Я.А. та представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Товари - це будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Встановлено, що ОСОБА_1 вчинила дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил № 1300/20900/24 від 14.10.2024 року;

-долученою до протоколу митною декларацією CN23 № CV819734504US, згідно якої відправник заявив, що у вказаному міжнародному поштовому відправленні пересилає Вживаний одяг вартістю 5 USD, Спідниця жіноча синтетична вартістю 5 USD, Печиво вартістю 5 USD, Сніданок сухий вартістю 5 USD;

-долученими до протоколу фотоматеріалами з фіксаціє змісту поштового відправлення;

-описом предметів у справі про ПМП;

-доповідною та службовою записками представника митниці щодо обставин виявлення ознак неправомірного вивезення товарів;

-постановою про взяття проб і зразків від 06.11.2024, постановою про призначення експертизи у справі від 06.11.2024 та висновком експертизи №-0395 від 29.11.2024, згідно якого загальна ринкова вартість наданих на дослідження монет становить 231602,95 грн.

Вищенаведені докази є належними та допустимими, вони засвідчують факт переміщення товару через митний кордон, порядок проходження митних процедур, вказують на обставини виявлення факту переміщення відповідних цінностей через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Наведені докази узгоджуються з обставинами справи наведеними у протоколі, вищезазначеними доказами та позицією сторони захисту, згідно якої ОСОБА_1 вину у інкримінованому правопорушенні визнає.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка його вчинила характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України. У даному випадку з наведених вище доказів встановлено, що саме ОСОБА_1 є належним суб`єктом відповідальності за правопорушення наведене у протоколі скерованому на розгляд до суду.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку суть правопорушення наведена у протоколі представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо того, що, виходячи з положень ст. 8 ЗУ «Про валюту і валютні операції» ОСОБА_1 мала право переміщувати виявлені у поштовому відправленні предмети правопорушення, виходжу з наступного.

Дійсно, згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про валюту і валютні операції», транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, частини 2 та 3 цієї ж статті визначають, що транскордонне переміщення валютних цінностей шляхом поштових відправлень здійснюється лише шляхом поштових відправлень з оголошеною вартістю. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Згідно постанови Національного банку України 02.01.2019 № 3 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу (п. 5 Положення).

Пункти 7-11 цього ж Положення визначають, що юридична особа ввозить в Україну або вивозить за межі України готівкову валюту через повноважного представника без обмеження суми на умовах письмового декларування митному органу в повному обсязі за умови, що таке ввезення/вивезення зумовлене господарською діяльністю.

Юридична особа ввозить в Україну або вивозить за межі України банківські метали без обмеження суми на умовах письмового декларування митному органу в повному обсязі за умови, що таке ввезення/вивезення зумовлене господарською діяльністю.

Підставою для ввезення юридичною особою в Україну/вивезення за межі України банківських металів є договір із контрагентом або документ, що його замінює.

Підставою для ввезення юридичною особою в Україну банківських металів, афінаж яких здійснено з дорогоцінних металів, вивезених за межі митної території України, є договір із контрагентом або документ, що його замінює, та договір на поставку банківських металів Національному банку.

Юридична особа ввозить в Україну або вивозить за межі України банківські метали через повноважного представника на умовах, визначених у пунктах 8 та 9 цього Положення.

Повноважний представник декларує окремо готівкову валюту і банківські метали, які ввозить/вивозить в Україну/з України за дорученням юридичної особи, та власні кошти.

Аналіз наведених положень вказує на те, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу, при безпосередньому перетині митного кордону. Натомість, транскордонне переміщення валютних цінностей шляхом поштових відправлень здійснюється лише шляхом поштових відправлень з оголошеною вартістю.

Отже, ОСОБА_1 не дотрималась вимог наведених вище нормативних актів, а тому доводи сторони захисту у цій частині є безпідставними.

Разом з тим, вважаю безпідставним посилання уповноваженого представника митного органу наведене у протоколі на пункту 2 статті РП 125 (в старій редакції стаття РП 122) Регламенту поштових посилок Всесвітньої поштової конвенції, адже у базі даних нормативних актів Міністерства юстиції України такий нормативний акт відсутній, як і немає відомостей про його оприлюднення чи ратифікацію у "Офіційному віснику України" чи газеті "Урядовий кур`єр", сайті Верховної Ради України.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак вважає доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні, тобто вина ОСОБА_1 у цій справі доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України доведена належним чином.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_1 суд визнає щире каяття.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З урахуванням наведених вище обставин, характеру вчиненого порушення, даних про особу порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувалася, у вчиненому щиро розкаялась, ступеня її вини, способу вчинення правопорушення, мету призначення стягнення та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі від 60 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Суд вважає, що таке стягнення забезпечить дотримання справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи, узгоджується з принципом верховенства права, буде пропорційним стягненням по відношенню до вчиненого.

У свою чергу, оцінюючи доводи сторони захисту стосовно застосування положень статті 22 КУпАП до ОСОБА_1 , виходжу з того, що застосування наведених положень у цій справі у ситуації коли вартість предметів порушення митних правил у понад 70 перевищує прожитковий мінімум працездатної особи є неприйнятним. Водночас, суд приймає до уваги позитивні дані про особу ОСОБА_1 та її щире каяття при визначенні розміру штрафу та вирішенні питання про доцільність застосування додаткового стягнення у виді конфіскації.

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 60 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 138961 гривню 77 копійок.

Вилучені, згідно протоколу №1300/20900/24 від 14.10.2024 року, товари (предмети) повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил, у розмірі 47,11 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень.

Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя В.В. Стрельбицький