ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/228/25 Справа № 214/8553/24 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Примак Н.М.,

за участю захисника адвоката Рясного В.Д.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Рясного В.Д., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 , на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 536гривень 80 копійок,-

ВСТАНОВИЛА:

постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 19 вересня 2024 року о 21 год. 14 хв. в м. Кривий Ріг, по вул. Різниченка, 92А, керував транспортним засобом марки Daewoo Lanosднз НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Рясний В.Д., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог захисник адвокат Рясний В.Д. зважає на те, що матеріали справи взагалі не містять відомостей про передбачені законом підстави зупинки транспортного засобу, крім того матеріали справи не містять відповідних процесуальних документів про порушення ОСОБА_1 ПДР України. Та не проінформовано водія про підстави зупинки транспортного засобу.

Звертає увагу, що посилання суду першої інстанції на зухвалу поведінку водія та пасажира є поверхневим та не мотивовано, в чому саме виявлена така зухвалість.

Вказує, що в матеріалах справи відсутня відмітка про отримання водієм направлення на проходження огляду або відмітка про відмову отримувати направлення в присутності двох свідків.

Наголошує, що суд першої інстанції безпідставно послався на законність відсутності акту огляду, оскільки зазначене суперечить п.10 розділу 2 Інструкції, відповідно до яких у випадку установлення стану сп`яніння, результати огляду проведеного поліцейським зазначаються у протоколі до якого долучається акт огляду.

Стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що додатком до нього є відеозапис, в даному випадку неможливо перевірити походження відеофайлу та достовірність зафіксованих на ньому обставин. Зазначає, що файли розміщені в хаотичному порядку без окремого нумерування, що унеможливлює їх хронологічний перегляд. Крім того, відеозапис є електронним доказом, а тому має бути посвідчений ЕЦП, який в даному випадку відсутній.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника адвоката та особи, що притягається до адміністративної відповідальності щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132762 від 19.09.2024 року; рапортом; направленням водія для проведення огляду на стан сп`яніння;відеозаписом.

Відповідно до відеозапису поліцейських, останніми наголошено причину зупинки транспортного засобу DaewooLanosднз НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 інспектор ПП виявив в нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, та поведінка, що не відповідає обстановці. В зв`язку з чим водієві запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я з метою визначення стану сп`яніння. На що ОСОБА_1 , категорично відмовився, пояснюючи це тим, що він поспішає. Водію роз`яснили, що в разі відмови, буде складений протокол за відмову від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння що передбачає ч.1 ст.130 КУпАП.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема факт керування транспортного засобу, що не оспорюється самим ОСОБА_1 та факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що також не оспорюється стороною захисту.

Твердження захисника про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Сам захисник посилається на п.10 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735, відповідно до якого, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Виходячи з наведеної норми закону, акт огляду долучається в разі проведення такого огляду на стан сп`яніння та встановлення перебування водія в стані сп`яніння, в даному випадку водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, отже огляд на стан сп`яніння взагалі не проводився, а тому складання акту огляду є неспроможним.

В той же час, апеляційний суд наголошує, що вимогами даної Інструкції та нормами КУпАП, не передбачено проведення окремого огляду та складання акту для встановлення саме ознак сп`яніння. Такі ознаки встановлюються інспектором поліції за його внутрішнім переконанням, тобто суб`єктивною думкою, під час спілкування із водієм, що є підставою для пропонування проходження відповідного огляду, яким і буде спростований або підтверджений стан сп`яніння особи.

Відсутність в матеріалах справи відомостей щодо отримання водієм ОСОБА_1 чи відмови в отриманні направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, не спростовують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. При цьому, направлення на проходження огляду надається працівникам медичної установи, що слугує підставою для проведення огляду. Отже, не отримання особисто ОСОБА_1 направлення не унеможливлювало проходження ним подальшого огляду, оскільки останній неодноразово та безсумнівно відмовився від проходження огляду, а отримання ним направлення не могло слугувати підставою для зміни рішення щодо проходження огляду.

Не можуть бути задоволеними і посилання в апеляційній скарзі про безпідставність зупинки транспортного засобу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувався та діяв на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до п.7 ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Отже, перевірка документів у осіб здійснюється після введення військового стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану.

Відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.12.2021 року, № 1456 правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях», затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Згідно з п. 10 зазначеного порядку уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, поміж іншого якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Як зазначено самим поліцейським, ОСОБА_1 зупинений у зв`язку і тим, що вказаний автомобіль помічений припаркований в місцевості біля гаражів, де здійснюється продаж, розповсюдження наркотичних речовин де нещодавно запровадились слідчо-оперативні дії. Поведінка водія ОСОБА_1 давала підстави вважати, що він може бути причетний до вчинення правопорушення. Підстави зупинки поліцейським неодноразово наголошено водієві.

На підставі викладеного, апеляційний суд зауважує, що інспектор поліції діяв в межах наданих йому повноважень, а тому підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є законними та не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи захисника, що відеозапис поліцейських є недопустимим доказом є надуманими.

Так, як обґрунтовано зазначив місцевий суд, в п. 10 протоколу серії ЕПР1 №132762 від 19.09.2024 зазначено, що фіксація здійснювалася на технічні засоби: MOTOROLA VB400, БК 475156, 475134, 240902, XIAOMI. В п. 11 вище вказаного протоколу вказано, що до протоколу додаються: рапорт, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, довідка, картка правопорушення протоколу, відео.

Отже, відеозаписи поліцейських є додатком до протоколу, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому є невід`ємною частиною справи та не потребують окремого засвідчення ЕЦП.

Твердження про хаотичне викладення декількох файлів, що унеможливлює хронологічний перегляд, не заслуговують на увагу, оскільки запис на бодікамери поліцейських та подальші їх записи на носії інформації здійснюється автоматично та не координується уповноваженою особою щодо кількості записаних файлів. На кожному відеофайлі зазначена дата та час запису, що робить можливим переглядати записи відповідно перебігу фактичних обставин.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У апеляційного суду не викликає сумніву в достовірності зафіксованих фактичних обставин, відеозапис поліцейських є належним та допустимим доказом. На наданому відеозаписі повно та послідовно зафіксований перебіг подій, який дає підстави, поза розумним сумнівом стверджувати, про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу захисника адвоката Рясного В.Д., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА