ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/26/25 Справа № 213/1743/24 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В.А. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Сергієнка Д.М., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гранатометника РТЦК та СП Криворізького району, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИЛА :

постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 08 квітня 2024 року о 23.58 годині біля буд.№1 по вул. Сім`ї Демиди в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував автомобілем марки Форд Фокус реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився у встановленому законом порядку з використанням газоаналізатора ALCOTEST Drager 6820, результат тестування 1,19 проміле. Фіксація правопорушення здійснювалась на бодікамеру №№474715, 474352.

На зазначену постанову захисник адвокат Сергієнко Д.М., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що він та ОСОБА_1 належним чином не повідомлені про дату та час розгляду справи, разом з цим зазначає, що за висновками Верховного Суду телефонограма або смс-повідомлення не є належним повідомленням.

Також зазначає, що ним 30.04.2024 року направлено заяву про надання доступу до матеріалів справи в електронному суді, однак доступу так і не було надано, чим порушено гарантований доступ до правосуддя та позбавлено належного захисту прав ОСОБА_1 .

Зауважує, що ним заздалегідь направлено клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із хворобою, що місцевим судом проігноровано та здійснено розгляд справи за відсутності сторін.

Наголошує, що в оскаржуваній постанові взагалі немає згадок про те, чим обґрунтовується прийняте рішення, немає конкретного посилання на докази та їх джерела, що підтверджують вину ОСОБА_1 , відсутня зрозумілість ухваленої постанови. В оскаржуваній постанові належним чином не зазначаються підстави, на яких вона ґрунтується. Фактична відсутність в постанові мотивувальної частини в повному обсязі призводить до неналежного судового рішення і, як результат, неможливості якісного захисту прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1 .

Зазначає, що судом першої інстанції взагалі не досліджено (та не зазначено у постанові) допустимість та належність всіх доказів наданих поліцією, зокрема не встановлено правомірність дій поліцейських, не перевірено правильність, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення та правильність дотримання порядку проведення огляду, не досліджено факту наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , не встановлено законність використання технічних пристроїв на які здійснювався відеозапис відповідно до Інструкції, не перевірено законність використання Газоаналізатору DRAGER ALCOTEST 6820, не встановлено беззаперечного факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Стверджує, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 водієм не являється, адже не має посвідчення водія відповідної категорії, вбачається те, що він не порушував вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

Всебічно розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є передчасним й необґрунтованим.

Як встановлено судом апеляційної інстанції Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до винесеної постанови, взагалі не досліджено доказів наявних в матеріалах справи та відсутнє посилання на таке дослідження, що унеможливлювало встановленню фактичних обставин справи.

Враховуючи зазначені обставини, наявні підстави для скасування судового рішення у зв`язку з порушенням вимог процесуального закону.

Переглядаючи судове рішення апеляційним судом встановлено, що 08 квітня 2024 року о 23.58 годині біля буд.№1 по вул. Сім`ї Демиди в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Форд Фокус реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився у встановленому законом порядку з використанням газоаналізатора ALCOTEST Drager 6820, результат тестування 1,19 проміле. Фіксація правопорушення здійснювалась на бодікамеру №№474715, 474352.

Факт скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 636941 від 09.04.2024 року; роздруківкою газоанаізатора ALCOTEST 6820 від 09.04.2024 року о 00-08 годині, відповідно до якої у водія ОСОБА_1 виявлений вміст алкоголю в крові в розмірі 1,19 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09.04.2024 року, відповідно до якого у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, за результатами проведеного огляду встановлено 1,19 ‰; копією протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП; копією протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП; копією протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП; копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; рапорт Інспектора взводу № 2 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Кривий Ріг Мартинюк С., відповідно до якого зупинений автомобіль який рухався в комендантську годину, під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування встановлено, останній не отримував посвідчення водія та не має права керувати транспортним засобом. В подальшому висунута вимога про поверхневу перевірку, оскільки були підстави вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено або обмежено, вказану вимогу останній виконав частково. Крім того, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. На вимог пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився, результат склав 1,19 ‰, із вказаним результатом водій погодився. В подальшому, знов висунуто вимогу щодо проведення поверхневої перевірки автомобіля, однак ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та різко почав рух, на вимогу зупинки не реагував, тому здійснено переслідування, затримання останнього та доставлення його до ВП№6.

Відповідно до відеозапису, який є належним та допустимим доказом та відповідно до вимог ст. 266 КУпАП є додатком до протоколу, в частині, що стосується даної справи за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 зупинений під керуванням транспортного засобу Форд Фокус реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час спілкування із поліцейськими виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд ні місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору, на що ОСОБА_1 погодився. За результатами огляду встановлено перевищення допустимої норми майже в шість разів. Після чого, ОСОБА_1 неправомірно сів за кермо автомобіля та ігноруючи вимогу поліцейських про неможливість його руху, поїхав. Внаслідок чого працівниками поліції здійснено переслідування та затримання ОСОБА_1 .

Апеляційний суд зауважує, що під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом та зазначив, що приїхав до дівчини, погостив та їде додому. Також, після проходження огляду та встановлення стану сп`яніння, ОСОБА_1 не зазначив, що не згоден із результатами огляду.

Законність та належність використання технічних засобів, зокрема Газоаналізатору не викликає сумніву у апеляційного суду, а тому відсутні підстави визнавати проведення огляду недопустимими.

Встановлення ознак сп`яніння є оціночним суб`єктивним судженням поліцейського під час спілкування із водієм, вимоги КУпАП не вимагають проведення окремого огляду для встановлення таких ознак. Встановлення таких ознак є підставою для проходження огляду для підтвердження або спростування перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. В даному випаду проведеним оглядом підтверджено наявність таких однак, отже вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння є законною та обґрунтованою.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до п. 1.10 ПДР України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Аналізуючи вказану норму, особа, яка керує транспортним засобом, тобто перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі та за допомогою дій особи автомобіль приводиться в рух, є водієм. Тобто є учасником дорожнього руху та повинен виконувати правила дорожнього руху. А тому, твердження захисника, що ОСОБА_1 не має права на керування транспортним засобом не спростовує його вини у порушенні п. 2.9а ПДР України. Разом з цим, за керування транспортним засобом без прав, передбачена окрема адміністративна відповідальність та за цими обставинами щодо ОСОБА_1 також складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Отже, апеляційним судом встановлена наявність в діях ОСОБА_1 обов`язкових ознак інкримінованого адміністративного правопорушення, зокрема керування транспортним засобом та перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження захисника, що відсутні відомості про належне повідомлення про розгляд справи на 12.06.2024 року спростовуються матеріалами справи, зокрема повістками про виклик до суду на 12.06.2024 року на 10-00 годину (а.с. 21-23) та клопотанням захисника Сергієнка Д.М. про відкладення розгляду справи 12.06.2024 року без надання відповідних доказів та належного правового обґрунтування поважності такого відкладення (а.с. 24-25).

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчинив правопорушення, які відрізняється підвищеною суспільною небезпекою та є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 та ступінь його вини, вважаю необхідним та достатнім застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 років. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу захисника адвоката Сергієнка Д.М., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та постановити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина СВІЯГІНА