Справа №950/1082/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап В. М.
Номер провадження 33/816/285/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стеценка В.М. на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого КП «Добробут», різноробочим,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 24 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 20 березня 2024 року близько 18 год. 21 хв. в с. Калюжне по вул. Центральній, керував автомобілем «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою алкотестеру «Drager» на місці, зі згоди водія. Результат огляду становив 1,51 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Стеценко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24 вересня 2024 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на долученому відеозаписі зафіксовано волевиявлення ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки останній не довіряв показниками спеціального технічного приладу «Драгер». Проте, працівники поліції всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не задовольнили вимогу ОСОБА_1 прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з викладеним, апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому постанова суду є незаконною, а провадження у справі підлягає закриттю.

У судове засідання призначене на 09 год. 00 хв. 17 січня 2025 року, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат Стеценко В.М. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду, що підтверджується повернутими оператором поштового зв`язку, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, до апеляційного суду не з`явилися. Клопотань про відкладення судового розгляду, від апелянта не надходило.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності вказаних учасників, апеляційний суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 із захисником Стеценком В.М. знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана ними апеляційна скарга, в судове засіданні не з`явилися, апеляційний суд дійшов висновку, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисник не бажають приймати участь в апеляційному перегляді даної справи.

Враховуючи вище зазначене та принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатом Стеценком В.М. апеляційної скарги на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24 вересня 2024 року, у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, і в даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримався в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 20 березня 2024 року серії ААД № 655889;

- роздруківки приладу «Drager Alcotest 6820», відповідно якого рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 1,51 % проміле;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого із результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 погодився, про що проставлено підпис останнього;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в КНП «Лебединська лікарня ім. К.О. Зільберника»;

- відеозаписів зі відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівників поліції вбачається, як 20 березня 2024 року близько 18 год. 21 хв. в с. Калюжне по вул. Центральній, працівниками поліції з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, було зупинено автомобіль «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Водію ОСОБА_1 працівниками поліції було оголошено причину зупинки, а саме не справні габаритні вогні у темну пору доби.

Під час перевірки особи водія, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота).

Працівники поліції відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився.

Результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці, становив 1,51 % проміле. На пропозицію працівників поліції проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 спочатку погодився, проте згодом відмовився та погодився із показниками спеціального технічного засобу, тим самим не заперечував перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Жодних заперечень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не висловлював.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Долученими відеозаписами в повній мірі спростовуються доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, зокрема, про те що ОСОБА_1 не погодився із результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу та бажав проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що згода ОСОБА_1 із результатом проходження огляду з використанням приладу «Драгер» підтверджується проставленим особистим підписом в роздруківки спеціального технічного засобу та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стеценка В.М., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стеценка В.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.