П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.01.2025 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 080480 від 08.01.2020 року водій ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 24.09.2019 року о 13 год. 00 хв. на автодорозі Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів на 228 км.+181 м. керував автобусом марки «Setra S 309 HD», д.н.з. НОМЕР_1 , створив загрозу безпеці дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно, не відреагував на її зміну, під час зміни напрямку руху, а саме маневру обгону, не переконався, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , який розпочав маневр обгону, після чого продовжив рух та допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_3 , що рухався попереду нього в попутному напрямку, в результаті ДТП транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, чим завдано матеріальних збитків, а водій ОСОБА_2 (згідно встановленого в судовому засіданні - ОСОБА_3 ) отримав тілесні ушкодження. Таким чином, водію ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 1.5, 2.3Б, Д, 10.1, 13.1, 14.2А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Вказана постанова оскаржувалась захисником ОСОБА_1 адвокатом Гриневичем М.М. в апеляційному порядку. Постановою Львівського апеляційного суду від 12.06.2024 року постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2024 року скасовано та направлено матеріали справи на новий судовий розгляд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2024 року справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 передано для розгляду судді Величку О.В.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гриневич М.М. заперечили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначили, що водій автомобіля ВАЗ 21099 під час здійснення обгону не впорався з керуванням, внаслідок чого завдав удару в керований ОСОБА_1 автобус Setra S 309 HD, після чого його віднесло за межі автодороги. При цьому, ОСОБА_1 наголосив, що не порушував Правил дорожнього руху України.

В судові засідання неодноразово викликалися потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , однак, такі та їх представники, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, жодного разу в судові засідання не з`явилися, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавали.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього докази, а також матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з приписами п.1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.п.2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У відповідності до п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За змістом п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з приписами п.14.2 «а» Правил дорожнього руху перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону.

Як визначено у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На переконання суду, в матеріалах справи відсутні переконливі докази того, що зазначена у протоколі серії ДПР18 № 080480 від 08.01.2020 року ДТП відбулася у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 вимог ПДР України.

Зокрема, в судовому засіданні досліджувався висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 3658/3667 від 21.10.2021 року, відповідно до якого експертом зазначено, що встановити транспортно - трасологічним методом місце зіткнення автобуса «SETRA S309HD» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 не представляється можливим по причині відсутності достатнього комплексу слідової інформації, яка б могла установити картину зближення транспортних засобів, чи безпосередньо вказати на місце зіткнення. B даному випадку зафіксовано тільки кінцеве розташування транспортних засобів (а також слідів гальмування автомобіля «ВАЗ-21099», які зафіксовані вже на лівому узбіччі), що без додаткового комплексу слідової інформації (осипу скла, пластмаси, грунту, розливу рідин, пошкоджень на дорожньому полотні тощо) не можуть вказати на місце зіткнення транспортних засобів.

Таким чином, при проведенні комплексної транспортно-трасологічної експертизи встановлено дефектність складеної схеми місця ДТП від 24.09.2019 року, що унеможливлює встановлення місця зіткнення транспортних засобів і їх контактування.

Наведене підтверджується також висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 3578-Е від 17.10.2022 року, складеним за результатами проведення повторної транспортно-тарсологічної експертизи у справі, згідно якого встановити, в якому місці проїзної частини дороги відбулось зіткнення автобуса SETRA S309HD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю на схемі до протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди 24.09.2019 року зафіксованого необхідного комплексу ознак (слідової інформації), що свідчить про це.

Отже, будь-якої слідової інформації, яка б дала можливість чітко встановити місце, момент, спосіб контактування транспортних засобів, органом поліції, який здійснював оформлення ДТП, не зафіксовано.

Також працівниками поліції не встановлено свідків та очевидців події, які б могли надати неупереджені показання про дійсні обставини справи.

Як наслідок, оцінка обставин ДТП можлива лише з урахуванням показань, наданих безпосередніми учасниками ДТП - водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , позиції яких щодо механізму розвитку ДТП кардинально різняться. Так, водій автобуса ОСОБА_1 стверджує, що маневру обгону не виконував і, рухаючись в межах своєї смуги руху, відчув раптовий удар, який було спричинено автомобілем марки ВАЗ в ліву частину автобуса. У свою чергу, потерпілий ОСОБА_3 - водій автомобіля ВАЗ у своїх письмових показаннях від 27.09.2019 року наполіг, що здійснював обгін транспортних засобів і в момент завершення обгону автобуса відчув різкий удар в праву задню частину автомобіля, який відбувся внаслідок того, що автобус різко почав маневр обгону в той час, коли він своїм автомобілем ВАЗ ще не завершив обгін транспортних засобів.

За наведених розбіжностей у версіях водіїв - учасників ДТП щодо причин її виникнення важливе значення має встановлення місця зіткнення транспортних засобів, що неможливо здійснити з причин відсутності достатньої слідової інформації на складеній працівниками поліції схемі ДТП.

Водночас згідно висновку повторної судової автотехнічної експертизи № 3567-Е від 08.03.2023 року, виконаної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, обидві версії водіїв є спроможними, проте, категоричні висновки можуть бути зроблені лише за наявності даних про розташування транспортних засобів відносно місця зіткнення.

Однак, як зазначалося вище, місце зіткнення в силу дефектів фіксування слідової картини у даній справі встановити неможливо.

При цьому, потерпілий ОСОБА_3 в судові засідання при новому розгляді справи після скасування апеляційним судом постанови, ухваленої в ній, не з`являвся, додаткових відомостей або доказів, які стосуються події ДТП не надав.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленій в ст.62 Конституції України - презумпції невинуватості.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року, сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Такий висновок грунтується на тому, що будь-яких переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суду не представлено. Разом із тим, потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судові засідання для надання особистих пояснень не з`явилися. Більше того, наявні у справі висновки експертів ґрунтуються здебільшого на показаннях учасників ДТП та в таких експерти неодноразово звертали увагу на недостатність наявних в справі вихідних матеріалів.

Суд наголошує, що за змістом положень ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. При цьому, в ході розгляду справи не встановлено наявності доказів, які б однозначно вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і можливості здобуття таких вичерпано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а враховуючи, що тільки за наявності такого особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, провадження у справі підлягає закриттю.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.