Спарва№ 308/472/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Чепка В. В., розглянувши матеріали справи, що надійшли від НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 145262 від 28.10.2024, згідно з яким о 11:30 28.10.2024 ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з головним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 5000 метрів до державного кордону на напрямку 309 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб, чим, на думку інспекторів, порушив вимоги ст. 9 та 12 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Громадянин України ОСОБА_1 не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Ужгородського міськрайонного суду та шляхом надіслання sms повідомлень у додаток «Viber», які були отримані останнім.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , згідно з якою він просить розглянути справу без його участі.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 145262 від 28.10.2024 також вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 53.

За таких обставин, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

За положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинена групою осіб.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено порядок перетинання державного кордону. Так, зокрема, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України. Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку. Статтею 12 вказаного закону передбачено, зокрема, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

У підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП, до матеріалів справи додано: протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 145262 від 28.10.2024; протокол про адміністративне затримання від 28.10.2024; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 28.10.2024, копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , рапорт від 28.10.2024; схему щодо виникнення обстановки на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону 28.10.2024.

З протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 28.10.2024 вбачається, що він затриманий на відстані 5000 метрів до державного кордону України прикордонним нарядом «Прикордонний патруль».

З протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів вбачається, що під час затримання у ОСОБА_1 виявлено та вилучено для тимчасового зберігання мобільний телефон та паспорт громадянина України. Паспорту громадянина України для виїзду за кордон, грошових коштів у іноземній валюті, або інших речей чи документів, які могли б свідчити про намір громадянина перетнути кордон виявлено не було.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 був затриманий на відстані 5000 м до державного кордону в напрямку 309 прикордонного знаку, проте, не вказано конкретне місце, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито, які саме дії ОСОБА_1 свідчать про спробу його незаконного перетину через державний кордон.

З огляду на викладене вважаю, що доказів, того, що дії ОСОБА_1 будь-яким чином були спрямовані на спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску України матеріали справи не містять.

Крім того, суддя бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута у розумні строки.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення. Тому суддя, ухвалюючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, його поясненнями не спростовано, справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 204-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283-285, 287-294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя В. В. Чепка