ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2658/24 Номер провадження 33/814/213/25Головуючий у 1-й інстанції Баранська Ж. О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 листопада 2024 року встановлено, що у період часу з 19 вересня 2024 року по 25 вересня 2024 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Кремікс», за результатами якої виявлено порушення виконавчим директором підприємства ОСОБА_1 встановленого законом порядку ведення податкового обліку, що полягає у неподанні звіту про контрольовані операції за 2016 рік, чим останній порушув пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 119 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Ульянов Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду, та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги по суті, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 163-1 КУпАП передбачено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина в порушенні встановленого законом порядку ведення податкового обліку підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: актом документальної позапланової виїзної перевірки № 134557/16-31-23-06/30748505 від 02 жовтня 2024 року, за результатами проведення перевірки ТОВ «Кремікс», якою встановлено порушення пп. 39.4.2 п. 39.3 статті 39 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (у редакціях чинних на період подання звітів про контрольовані операції за 2016 рік).

Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що події, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення мали місце у 2016 році, а саме а саме, неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, винесена після закінчення тримісячного строку накладення адміністративного стягнення.

Закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував, що строк накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закінчився на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі у справі підлягало закриттю.

Безпідставним є зазначення в протоколі посадовою особою, яка склала протокол, що датою вчинення порушення є 02 жовтня 2024 року (день виявлення), оскільки апеляційний суд вважає, що вказане правопорушення не є триваючим.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням того, що на час надходження адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 до суду та винесення судом першої інстанції постанови закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАПу зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

У зв`язку з тим, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачених статтею 38КУпАП строків, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 листопада 2024 року скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця