П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.01.2025 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

01.11.2024 року близько 21:00 год. громадянин ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 вчинив насильство у сім`ї, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, а саме виражався грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого громадянці ОСОБА_2 могло бути чи було завдано шкоди її фізичному чи психічному здоров`ю.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Гойдик В.М. подав до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких вказує, що працівниками поліції оформлено матеріали адміністративної справи лише на підставі письмової заяви ОСОБА_2 , за відсутності будь яких доказів. Просить закрити провадження у справі.

20.01.2025 на адресу суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_2 в якій йдеться про те, що 01.11.2024 між нею та ОСОБА_1 відбулась розмова щодо судовї справи про розлучення, поділ спільного майна подружжя, виплати аліментів, визначення місця проживання спільної дитини, її виховання та утримання. В ході розмови виникла суперечка, що супроводжувалась висловлюваннями ненормативного характеру та словесною перепалкою. Жодної шкоди в ході даної суперечки їй завдано не було, а су вище перелічені питання врегульовані в добровільному порядку.

ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Зокрема, ОСОБА_1 скеровувалась судова повістка про виклик до суду у вигляді СМС повідомлення у мобільний додаток «Viber», що підтверджується довідкою про доставку повідомлення, яка підписана відповідальною особою.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась.

Відповідно до ч.1ст. 268 КУпАПсправа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2ст. 268 КУпАПвизначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбаченіст 173-2 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З представлених на розгляд матеріалів вбачається, що в діях правопорушника наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Вина його доведена зібраними по справі матеріалами, а саме протоколом серії ВАВ № 023348 від 15.11.2024, заявою ОСОБА_2 про те, що 01.11.2024 року близько 21:00 год. по АДРЕСА_3 ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, словесно погрожував фізичною розправою, поясненнями ОСОБА_1 в яких стверджував, що в ході розмови у нього з дружиною виникла суперечка, в ході якої можливо нецензурно виражався, тілесних ушкоджень не наносив.

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Суд, враховуючи, характер вчиненого порушення, ступінь вини ОСОБА_1 , , відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, враховуючи також заяву потерпілої, в якій вказано, що в ході суперечки жодної шкоди їй завдано не було, дійшов висновку за можливе застосувати положення ст.22 КУпАП та закрити провадження у справі за малозначністю, оскільки викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а саме, як вбачається з матеріалів справи, дії вчиненіОСОБА_1 є незначними, а тому у даному випадку суд вважає можливим звільнитиОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Керуючись ст.ст.23,33,40-1,283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КупАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.