КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 491/38/24
Провадження № 3-зв/505/1/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року місто Подільськ

Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Дзюбинський А.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Л.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Ананьївського районного суду Одеської області перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 491/38/24).

Під час розгляду справи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, заявлено відвід судді Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Л.М.

Зважаючи на неможливість вирішення заяви про відвід у Ананьївському районному суді Одеської області, справу про відвід 17.12.2024 скеровано до Одеського апеляційного суду Одеської області.

Відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 25.12.2024 вказану заяву про відвід судді передано на розгляд до Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Справа надійшла до Котовського міськрайонного суду Одеської області 23.01.2025 за № 1072, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи суддею визначено Дзюбинського А.О.

Заява про відвід судді Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Л.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивована тим, що суддя виявивши відсутність основного доказу, на переконання заявника, а саме акту огляду на стан сп`яніння у матеріалах справи, зобов`язана була повернути матеріали про адміністративне правопорушення органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення. А також заявник зазначає свою незгоду із процесуальним рішенням судді у справі про долучення документів, які надані суду свідком у справі.

Зазначені обставини у заявника викликають сумніви щодо неупередженості головуючої у справі судді, що є підставою для відводу судді Надєр Л.М. від розгляду справи про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, у Кодексі про адміністративні правопорушення України відсутня стаття, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді.

Також, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення, зокрема у рішення у справах «Надточій проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» та «Лутц проти Німеччини», справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Відтак, оскільки чинним КУпАП не передбачено заявлення відводу судді, за аналогією закону слід керуватися нормами КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

У судове засідання 24.01.2024 особа, якій заявлений відвід, а саме суддя Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Л.М., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилась.

Зважаючи на процесуальну поведінку ОСОБА_1 , відсутність відомостей про його контактні дані (електронна пошта, контактний номер телефону), неявку у судове засідання представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Олександра Олександровича, який повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відсутність заяв від представника, судом прийнято рішення про розгляд заяви в порядку письмового провадження,

Частина 1 ст. 28 КПК України визначає, що кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Ураховуючи, що суд вчинив усі процесуальні дії, необхідні для забезпечення права учасників даного судового провадження приймати особисту участь у судовому засіданні, однак учасники провадження таким правом не скористались, з метою забезпечення принципу дотримання розумних строків, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про відвід без участі учасників судового провадження.

Дослідивши зміст заяви про відвід та матеріали справи, що стосуються даної заяви, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід з огляду на таке.

Пункт 4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За наявності підстав, передбачених ст. 75-79 КПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 2, 5 ст. 80 КПК України).

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006, заява № 33949/02).

Так, як на підставу відводу судді Надєр Л.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, заявник покликається на незгоду із прийнятими процесуальними рішеннями впродовж розгляду справи не скерування справи на доопрацювання органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, та незгоду із процедурою долучення доказів у справі.

Разом з тим Рада суддів України у рішенні № 34 від 08.06.2017 вирішила, що подання учасником будь-якого судового провадження заяви про внесення в Єдиний реєстр досудового розслідування відомостей про кримінальне правопорушення не породжує ні потенційного, ані реального конфлікту інтересів щодо розгляду конкретної судової справи.

Більше того подання заяв про вчинення суддями кримінальних правопорушень та здійснення досудового розслідування в той час, коли суддя ще не прийняв рішення по суті, є безпосереднім втручанням в його професійну діяльність, створення ситуації залякування і напруження.

При цьому ч. 2 ст. 126 Конституції України визначає, що вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №19-рп/2004 зазначено, що положення ч. 2 ст. 126 Конституції України треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Відтак заявник не надав належних, допустимих та достатніх доказів того, що існують дійсні суб`єктивні чи об`єктивні критерії, які дозволяють зробити висновок про неможливість забезпечення конвенційного права особи на справедливий суд під головуванням судді Надєр Л.М. та що остання є необ`єктивною чи упередженою під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення.

За таких підстав суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Л.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є невмотивованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Тернопільського міськрайонного суду Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Л.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити повністю.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ