ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 січня 2025 рокуСправа №: 695/4406/24
Номер провадження 3/695/111/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Орел С.І., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2024 о 18 годині 15 хвилин в м. Золотоноша вул. Шевченка, 94, гр. ОСОБА_1 рухаючись заднім ходом на автомобілі PEUGEOT PARTNER державний номерний знак НОМЕР_1 із причіпом ЛЕВ державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив удар причіпом в автомобіль MAZDA 3 державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого під час автомобіль MAZDA, державний номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Травмованих під час даної події не було.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, 04 листопада 2024 о 18 годині 15 хвилин в м. Золотоноша вул. Шевченка, 94, гр. ОСОБА_1 рухаючись заднім ходом на автомобілі PEUGEOT PARTNER державний номерний знак НОМЕР_1 із причіпом ЛЕВ державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив удар причіпом в автомобіль MAZDA 3 державний номерний знак НОМЕР_3 , що стояв на стоянці, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 вину у скоєному не визнав, пояснив, що він 04.11.2024 року приїздив до магазину Електрон на автомобілі PEUGEOT PARTNER державний номерний знак НОМЕР_1 із причіпом ЛЕВ державний номерний знак НОМЕР_2 , але заперечив, що він здавав заднім ходом.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Орел С.І. пояснив, 04.11.2024 року близько 18 год. 15 хв. в м. Золотоноша по вул. Шевченко 94 ОСОБА_1 не керував транспортним засобом автомобілем Peugeot Partner д.н.з. НОМЕР_1 із автопричіпом НОМЕР_2 та не здійснював удар автопричіпом в автомобіль MAZDA д.н.з. НОМЕР_4 та не зникав у невідомому напрямку, оскільки в той день не перебував у зазначеному місці та не керував транспортним засобом. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП на підставі ст. 247 ч.1.п.1 КУпАП - за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона 04.11.2024 року близько 17 години 00 хвилин припаркувалась своїм автомобілем MAZDA д.н.з. НОМЕР_4 між площею і екомаркетом. Потім пішла по своїх справах, коли повернулась то побачила на своєму автомобілі вм`ятину зліва. До неї підійшов чоловік, якого вона не знала та сказав, що бачив, як в її автомобіль в`їхав помаранчевий автомобіль з причепом, який при русі заднім входом вдарив її автомобіль та поїхав. Після цього вона викликала поліцію та по камерах відео спостереженнях побачили автомобіль.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він 04.11.2024 року, сидів в своєму автомобілі біля екомаркета на стоянці по вул. Шевченка, 94, по побачив як автомобіль Peugeot Partner з причепом ЛЕВ помаранчевого кольору здаючи заднім ходом правою частиною причепа вдарив в ліву водійську сторону позаду автомобіль MAZDA. Не виходячи зі свого автомобіля Peugeot Partner водій почекав кілька хвилин та поїхав в бік кільця, яке знаходиться в центрі.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Орел С.І.. потерпілу, свідка, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому, суддя вважає за можливе об`єднати адміністративні справі: № 695/4406/24 провадження № 3/695/111/25 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 350818 від 11.11.2024), № 695/4407/24 провадження № 3/695/112/25 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 350819 від 11.11.2024) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, КУпАП, в одне провадження, присвоївши справі № 695/4406/24 провадження № 3/695/111/25.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.10 А ПДР України Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 350818 від 11.11.2024 та серії ААД № 350819 від 11.11.2024; схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04 листопада 2024 о 18 годині 15 хвилин в м. Золотоноша по вул. Шевченка, 94; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 04.11.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.11.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 11.11.2024

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 122-4 КУпАП, суду не надано.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення, які були зафіксовані в протоколах про адміністративне правопорушення, та наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Дії працівника поліції в частині правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом порядку.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколів про адміністративні правопорушення не встановлено, поліцейським протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 350818 від 11.11.2024 та ААД № 350819 від 11.11.2024 стосовно ОСОБА_1 складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та вину його у вчиненому доведено поза розумним сумнівом.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні «Шмауцер протии Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй в провину, мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї, обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов"язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, а винуватість його у вчиненому доведено поза розумним сумнівом.

При накладенні стягнення, суддя відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення ОСОБА_1 згідно ст. 34 КУпАП судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, суд дійшов висновку, про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме: ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 36, 40-1, 124, 122-4, 245, 252, 280, 283, ст. 284 ч.1 п.1 КУпАП, п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративні справи: № 695/4406/24 провадження № 3/695/111/25 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 350818 від 11.11.2024), № 695/4407/24 провадження № 3/695/112/25 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 350819 від 11.11.2024) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, КУпАП, присвоївши справі № 695/4406/24 провадження № 3/695/111/25.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накласти на нього стягнення:

- за ст. 124 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ст. 122-4 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Н.В. Бойко