Справа № 175/615/25
Провадження № 3/175/220/25
Постанова

Іменем України

23 січня 2025 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребров С.О., розглянувши матеріали, що надійшли із Природного заповідника «Дніпровсько-Орільський» про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.91 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 10 січня 2025 року проігнорувавши межові охоронні знаки природно-заповідного фонду, свідомо порушив встановлений заповідний режим, умисно здійснив заплив на територію заповідника для здійснення рибальської діяльності на гумовому човні, порушивши ст. 15, 16 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» та положення про природний заповідник «Дніпровсько-Орільський», тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

За приписами ч. 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може

ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного, що провина ОСОБА_1 за вказаних у адміністративному протоколі обставин підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ДП №000238 від 10 січня 2025 року.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожний наведений вище письмовий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним письмовим доказам, оскільки вони узгоджуються між собою.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також особу ОСОБА_1 , відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, суд приходить до переконання, піддати його мірі адміністративного стягнення передбаченого санкцією ст.91КУпАП.

Згідно частини 1 статті 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

В Законі України «Про природно-заповідний фонд України» в статті 15 вказано: «Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами повністю вилучаються з господарського використання і надаються заповідникам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України».

Особи, які вчинили порушення природоохоронного законодавства на території природно-заповідного фонду (в даному випадку - на території природного заповідника) зобов`язані відшкодувати шкоду заподіяну природно-заповідному фонду внаслідок правопорушення.

Відповідно до ст.65 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» розмір заподіяної шкоди підраховується відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду (затверджені постановою кабінету Міністрів України 10 травня 2022 р. № 575). Розрахунок розміру заподіяної шкоди, нанесених державі (в даному випадку - природному заповіднику) надається на окремому аркуші.

Враховуючи вищевикладене, необхідно стягнути збитки з громадянина ОСОБА_1 , які він заподіяв природно-заповідному фонду в розмірі 144 гривні відповідно додатку 9 до постанови КМУ №575 від 10.05.2022 року, про «Затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяною порушенням законодавства про природно заповідний фонд».

Згідно ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом (ст. 40-1 КУпАП).

Згідно ст. 4 Закону України про «Судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатної особи у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 91, 251, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати виним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 153 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач: ГУК у Дн-кій обл/ОТГсмтСлобож/22030101, код отримувача за банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок отримувача UA00004457, «00» Без деталізації за відомчою ознакою).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 майнову шкоду, завдану природно-заповідному фонду України в розмірі 144 (сто сорок чотири) грн. 00 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Копію постанови для відома направити ОСОБА_1 та начальнику Природного заповідника «Дніпровсько-Орільський».

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Ребров С.О.