Справа № 303/8536/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень, шістдесят копійок) в користь держави.

Відповідно до постанови, 16 жовтня 2024 року о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 у місті Мукачево на автодорозі Київ - Чоп М-06, 785 км, керував транспортним засобом марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306), виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги в русі транспортному засобу «Reno» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що з оскаржуваною постановою категорично не згідний, оскільки в ній зазначені обставини, які не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що судом першої інстанції не було розглянуто справу об`єктивно, всебічно, не надано правову оцінку тим обставинам, які є в матеріалах справи. Зазначає, що суд послався виключно на показання потерпілої ОСОБА_2 та свідків, які були допитані за ініціативою самої потерпілої, та не взяв до уваги ні Протокол, ні схему ДТП. Зазначає, що місце зіткнення автомобілів на схемі було зазначено, виключно із слів потерпілої, тобто працівник поліції намалював схему ДТП не по факту побаченого ним особисто місця події, а зі слів інших осіб, що є неприпустимим і грубим порушенням законодавства. Вважає, що саме водій автомобіля Рено є винуватцем даної ДТП, оскільки він не рухався на своїй смузі руху, а виїхав і перетнув суцільну смугу та дорожню розмітку 1.16.4 ПДР, тобто в напрямку зустрічного руху транспортних засобів, отже показання водія автомобіля Рено повністю не відповідає тим обставинам, які відображені на схемі ДТП. Зазначає, що суд проігнорував його клопотання про призначення відповідної експертизи. Звертає увагу, що в матеріалах справи та у Протоколі вбачається, що свідків даної ДТП не було, вони були відсутні, оскільки відсутні будь-які їхні пояснення, натомість, невідомо з яких обставин, появляються свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , показання яких між собою відрізняються, тобто є неконкретними і базуються на їх суб`єктивному міркуванні та припущенні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, потерпілої ОСОБА_2 , яка вважала постанову суду першої інстанції законною та справедливою, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Так, відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно вимог п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 16 жовтня 2024 року о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 у місті Мукачево на автодорозі Київ - Чоп М-06, 785 км, керував транспортним засобом марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306), виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги в русі транспортному засобу «Reno» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції належним чином проаналізував та обґрунтував висновок про винуватість ОСОБА_1 , зробив аналіз та оцінив протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №152208 від 16.10.2024, схему ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , також пояснення, які надані в судовому засіданні: свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,поліцейським Управління патрульної поліції ГУНП в Закарпатській області Митровка Р.Я., ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , які визнав узгодженими між собою, та які не викликали сумніву у своїй належності та допустимості і дійшов висновку, що ДТП мала місце при визначених у схемі обставинах, зіткнення та пошкодження транспортних засобів сталося внаслідок порушення водієм автомобіля «Ford» ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР України, згідно якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху та вимог дорожнього знаку пріоритету 2.1 п. 33.2 ПДР, який вказує, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, та встановив в діях ОСОБА_1 ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, що саме невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 16.11 ПДР України, а саме ненадання ним на перехресті нерівнозначних доріг (він на автомобілі рухався другорядною дорогою) дороги транспортному засобу який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, стало причиною ДТП, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Апеляційний суд наголошує, що предметом судового розгляду був протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а тому і суд першої інстанції, як і апеляційний суд не мав право вирішувати питання про відповідність закону дій чи бездіяльності інших громадян (осіб), а тому доводи апеляції про порушення ПДР України іншим учасником ДТП, а саме водієм автомобіля Рено, апеляційний суд залишає без розгляду. У випадку наявності в діях інших осіб ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, зацікавлені особи мають право звернутися до відповідного органу з відповідною заявою або звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням ПДР України) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні неправомірних наслідків. Причинний зв`язок в таких випадках встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР України й відповідними наслідками.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №152208 від 16.10.2024 складено уповноваженими особами та направлено до суду лише відносно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд послався виключно на показання потерпілої ОСОБА_2 та свідків, які були допитані за ініціативою самої потерпілої, та не взяв до уваги ні Протокол, ні схему ДТП, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції встановив, що згідно схеми пригоди від 16.10.2024 ДТП сталося на перехресті нерівнозначних доріг на автодорозі Київ - Чоп М-06, 785 км із зазначенням місця розташування транспортних засобів, місця їх зіткнення, напрямок руху автомобілів, разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що схема підписана обома водіями-учасниками ДТП, заперечень не заявляли, і така узгоджується з іншими дослідженими матеріалами справи. Учасниками та свідками ДТП надані вичерпні пояснення з приводу зазначеної пригоди.

Щодо тверджень ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що суд проігнорував його клопотання про призначення відповідної експертизи, не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» - судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

В судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено обставини ДТП, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №152208 від 16.10.2024, отже з`ясування обставин в цьому провадженні не потребує спеціальних знань, а тому суд першої інстанції розглянув справу на підставі наданих працівниками поліції доказів, крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення зібрано достатньо доказів, на підставі яких суд першої інстанції прийняв рішення.

За нормами КУпАП суду належить вирішити правове питання щодо наявності або відсутності факту порушення ПДР України. Дані, які наявні в матеріалах справи, давали суду першої інстанції достатньо підстав для ухвалення висновку з цього правового питання.

Підставою для притягнення до відповідальності за ст. 124 КУпАП є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.

Матеріали справи містять докази, які беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 в порушенні п. 16.11 ПДР України, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, а містять лише його незгоду з ухваленим рішенням.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення, на підставі ст. 36 КУпАП, в межах санкції ст. 124 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог закону про розгляді справи про є безпідставними та спростовуються наведеними доказами, а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, постанова судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду, без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага