Єдиний унікальний номер 448/2099/24
Провадження № 3/448/61/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2025 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Романченко І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Мостиська матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, священнослужителя,

за ст.124 КУпАП,

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисник - адвокат Пащук А.І.,

потерпілий ОСОБА_2 ,

його представник - адвокат Борисенко В.В.,

права передбачені ст.ст.268, 269 КУпАП, ст.ст.10, 63 Конституції України особам роз`яснено,

В С Т А Н О В И В :

І. Опис обставин, встановлених під час розгляду справи.

ОСОБА_1 08.11.2024 року о 15 год. 40 хв. на 67 км автодороги М11 «Львів-Шегині», що в м.Мостиська Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим своїми діями порушив вимоги п.10.3 ПДР України.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.11.2024 року серії ЕПР1 № 169072 за ст.124 КУпАП.

ІІ. Позиція учасників справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечив обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що вищевказаного дня та часу виїжджав із АЗС «WOG», що по вул. Грушевського, 52, у м.Мостиська Яворівського району Львівської області та прямував на цвинтар. Виїхавши із АЗС зайняв праву смугу руху. Надалі, переконався у відсутності транспорних засобів на головній дорозі, увімкнув лівий покажчик повороту, перелаштувався на ліву смугу руху та мав намір повернути вліво на дорогу, що веде на цвинтар, однак в цей момент відчув сильний удар в авто, та одразу зрозумів, що в нього в`їхав інший транспортний засіб, який на його переконання, ймовірно рухався на великій швидкості руху. Покликався на те, що протокол про адміністративне правопорушення на його думку є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Вказує, що дії працівників поліції по документуванню даної події були не об`єктивними з метою визначення саме його винним в дорожньо-транспортній пригоді. Просить закрити провадження у справі відносно нього.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи, наведені його підзахисним. Просив провадження по справі відносно такого закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він їхав автомобілем марки «Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 , з м.Мостиська в напрямку с.Волиця, рухаючись по головній дорозі. Водій ОСОБА_1 виїхав автомобілем марки «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , із заправки на головну дорогу, не надавши йому переваги в русі. При цьому, водій ОСОБА_1 не перестроювався, а коли він наблизився до нього, то такий «додав газу» і повернув вліво на дорогу, що веде на цвинтар. Він ( ОСОБА_2 ) намагався об`їхати автомобіль марки «KIA SPORTAGE» зліва, щоб уникнути зіткнення, однак це не вдалося. Вважає, що водій автомобіля марки «KIA SPORTAGE» - ОСОБА_1 повинен був пропустити автомобіль під його керуванням. Вважає винуватцем дорожньо-транспорної пригоди саме водія ОСОБА_1 , котрий грубо порушив правила дорожнього руху.

Представник потерпілого - адвокат Борисенко В.В. зазначив, що з доданого ними відеозапису чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 під час перестроювання автомобілем не надав переваги в русі автомобілю під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, відтак його дії перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. Просив визнати винним водія ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, котра мала місце 08.11.2024 року о 15 год. 40 хв. на 67 км автодороги М11 «Львів-Шегині», що в м.Мостиська Яворівського району Львівської області за участі його довірителя та водія ОСОБА_1

ІІІ. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи та джерела права застосовані судом.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до ст.32 Конвенції питання тлумачення та її застосування належить до виключної компетенції ЄСПЛ, рішення якого є невід`ємною частиною Конвенції, як практика її застосування і тлумачення.

За ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктами правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно диспозиції статті 124 КУпАП для того, щоб порушення вважалося завершеним (доведеним до кінця і таким, що підлягає оформленню і покаранню) потрібні факти особа водій повинна експлуатувати автомобіль (керувати автомобілем, їхати, залишити в стані, через який в подальшому буде порушено правила дорожнього руху) і заподіяння або спричинення збитку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до загальних положень ПДР, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою слід керуватися стандартом доведення, що передбачає: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Суд, розглядаючи дану справу, не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто версії осіб, які складали протокол про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

У відповідності до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог частини 2 статті 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Суд зауважує, що в рамках даного провадження суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №169072 від 08.11.2024 року, ОСОБА_1 вказаного дня об 15 год. 40 хв. на 67 км автодороги М11 «Львів-Шегині», що в м.Мостиська Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, який є предметом дослідження під час даного судового розгляду, посадовою особою, якою порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 ставиться порушення ним п.10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Згідно п.10.3 «б» ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколі серії ЕПР1 №169072 від 08.11.2024 року відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.

Місце й факти, зазначені у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи.

Дії працівника поліції в частині правомірності та підставності складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення порушник ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом поряду.

Окрім іншого, у вищевказаному протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, положень ст.268 КУпАП.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений.

Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_4 доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження останнього зі складеними відносно нього протоколом про правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.

Покликання захисника ОСОБА_4 , адвоката Пащука А.І., про невинуватість його підзахисного у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП зазначеного адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Не зважаючи на заперечення захисника - адвоката Пащука А.І. у вчиненні його підзахисним ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, винуватість останнього доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №169072, з якого відомо, що водій ОСОБА_1 08.11.2024 року об 15 год. 40 хв. на 67 км автодороги М11 «Львів-Шегині», що в м.Мостиська Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди складеної 08.11.2024 року уповноваженою особою з якої вбачається, що ОСОБА_1 на 67 км автодороги М-11 «Львів-Шегині», що в м.Мостиська Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Схема дорожньо-транспортної пригоди підписана ОСОБА_1 без жодних зауважень;

- поясненнями (письмовими, а також поясненнями наданими в судовому засіданні) потерпілого ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 08.11.2024 року в після обідній час він їхав автомобілем марки «Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 , з м.Мостиська в напрямку с.Волиця, рухаючись по головній дорозі. Водій ОСОБА_1 виїхав автомобілем марки «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , з заправки на головну дорогу, не надавши йому ( ОСОБА_2 ) переваги в русі. При цьому, водій ОСОБА_1 не перестроювався. А коли він наблизився до нього, то такий «додав газу» і повернув вліво на дорогу, що веде на цвинтар. Він намагався об`їхати автомобіль марки «KIA SPORTAGE» зліва, щоб уникнути зіткнення, однак це не вдалося. Вважає, що водій автомобіля марки «KIA SPORTAGE» - ОСОБА_1 повинен був пропустити автомобіль під його керуванням;

- відеозаписом про обставини дорожньо-транспорної пригоди, що мала місце 08.11.2024 року на 67 км автодороги М11 «Львів-Шегині», між водієм ОСОБА_1 , котрий керував автомобілем марки «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 та водієм ОСОБА_2 , котрий керував автомобілем марки Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 , наданим потерпілою стороною, з якого відомо наступне: 08.11.2024 року об 15:40 год. по головній дорозі в сторону с.Шегині із сторони м.Мостиська рухається автомобіль марки «Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 . В цей час із АЗС «WOG», виїжджає автомобіль марки «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , котрий займає праву крайню смугу руху. Надалі вказаний транспортний засіб різко прискорюється та виїжджає із правої крайньої смуги на ліву, та в подальшому намагається повернути вліво на дорогу, що веде на цвинтар. При цьому водій автомобіля марки «Mercedes Benz 220 D», рухаючись по головній дорозі, зокрема по правій смузі руху намагається уникнути зіткнення із автомобілем «KIA SPORTAGE», котрий виїхав перед ним, здійснивши гальмування та прийняв вліво, проте відбулось зіткнення транспортних засобів, що надалі і призвело до дорожньо-транспортної пригоди;

- фототаблицями з місця дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.11.2024 року о 15 год. 40 хв. на 67 км автодороги М11 «Львів-Шегині», що в м.Мостиська Яворівського району Львівської області, з яких вбачається, які пошкодження отримали транспортні засоби, котрі були учасниками пригоди.

Вищенаведені пояснення потерпілої особи суд визнає достовірними доказами і такими, що повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи іншими доказами.

Крім того, в судовому засіданні був переглянутий відеозапис щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.11.2024 року близько 15:40 год. за участю ОСОБА_1 і його зміст підтвердив винуватість такого у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди належним чином були зафіксовані на відеозаписі, який узгоджуються із іншими матеріалами справи.

Дійсно, з досліджених в судовому засіданні доказів відеозапису від 08.11.2024 року видно, що ОСОБА_1 при перестроюванні не надав дорогу автомобілю марки Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого сталося зіткнення.

У суду немає сумнівів, що події, які зафіксовані на даному відеозаписі, мали місце 08 листопада 2024 року, за обставин, встановлених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 №169072, а тому доводи ОСОБА_1 , і його захисника - адвоката Пащука А.І., щодо недопустимості даних доказів є безпідставними.

Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів доводить, що саме дії водія ОСОБА_1 щодо різкої зміни напрямку руху його авто, на смугу руху водія ОСОБА_2 створили аварійну обстановку, внаслідок якої водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП із автомобілем «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Позиція сторони захисту щодо невинуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, що йому інкримінують, на переконання суду є бездоказовою та повністю суперечить як вимогам ПДР України, так і неправдоподібною, або ж, застосовуючи юридичний еквівалент даного висловлення принципу розумності права.

Суд доходить до висновку, що основною (і єдиною!) безумовною причиною настання даного ДТП є одностороннє грубе порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.3 ПДР України.

Усі подальші дії учасників дорожнього руху у даній дорожній обстановці є вимушеною ситуативною реакцією на вказане грубе одностороннє порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 , здійснювалися вже після вказаного грубого порушення ПДР України останнім, і, отже, жодним чином не можуть вважатися такими, що є безумовною першопричиною скоєння зіткнення, навіть якщо припустити (для чого у суду немає ніяких підстав), що в їх діях були ознаки інших порушень вимог ПДР України.

Щодо посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Пащука А.І. на винуватість водія автомобіля Mercedes Benz 220 D», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, то судом такі посилання не приймається до уваги, оскільки в цьому провадженні не може даватись правова оцінка діям іншого водія, зокрема дій водія ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах цієї справи не міститься на нього складеного протоколу про порушення ним ПДР України, які привели до цього ДТП.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів.

Під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, судом в судовому засіданні істотних порушень, які б перешкоджали суду розглянути справу та прийняти законне і обґрунтоване рішення, на які посилається захисник - адвокат Пащук А.І., у своєму клопотанні про закриття провадження, не встановлено.

Будь-яких обґрунтованих доказів, які б спростували обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, стороною захисту надано не було.

Доводи ОСОБА_1 і його захисника адвоката Пащука А.І. сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли об`єктивно спростувати його ОСОБА_1 причетність до вказаного правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є прямим наслідком допущення водієм ОСОБА_1 , порушення п.10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21.02.1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02.09.1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17.11.2009 року).

Відповідно до п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

ІV. Накладення адміністративного стягнення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статтей 34 і 35 КУпАП, - судом не встановлено.

Суддя виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обстави, що обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до водія ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ст.124 КУпАП.

Визначений вид покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

V. Судові витрати.

Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (3028 грн. х 0,2) 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33-35, 40-1, 245, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного в постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В.Кічак