Справа № 539/5987/24
Провадження № 3/539/41/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2025 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Рудалєва Л.В., розглянувши матеріал, що надійшов від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:
15 грудня 2024 року близько о 21.00 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою та поводив себе агресивно стосовно своєї співмешканки ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ).
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 (далі Протокол) складено 15 грудня 2024 року інспектором СРПП Лубенського РВП, капралом поліції Федоренком Богданом Івановичем.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (станом на дату вчинення правопорушення)(далі КУпАП). ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП (постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2024 року у справі №539/1962/24 (а.с.7).
27 грудня 2024 року Протокол надійшов для розгляду до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області та призначений до розгляду на 14 січня 2025 року.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Судовий розгляд відкладався на 28 січня 2025 року.
ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 28 січня 2025 року, з`явився, вину визнав в повному обсязі.
Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП підтверджується:
1. Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2024 року у справі №539/1962/24, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 170,00 грн.
2. Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15 грудня 2024 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_2 звернулася до органів поліції із усною заявою про домашнє насильство.
3. Поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 15 грудня 2024 року, яка зазначила про те, що ОСОБА_1 системно вживає алкогольні напої та вчиняє сімейні конфлікти, вчиняє психологічне домашнє насильство, погрожує фізичною розправою, поводить себе агресивно та неадекватно.
Також до кривдника застосовано терміновий заборонний припис від 15 грудня 2024 року, де вказано, що ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 3 доби.
Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
З урахуванням викладеного, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, доведена повністю.
Як визначено частиною другою статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
З огляду на вищевказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП та вважає за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 (нуль) копійок.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 40-1, 173-2, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 5 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 (нуль) копійок.
На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення документа до виконання 3 місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва