ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю секретаря Гриньо А., прокурора Вакула Ю.В., особи, яка притягається до адмніністравної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ставичного П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Оноківської сільської ради, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, 01.04.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження в справі. На обґрунтування своєї позиції наводить наступні аргументи. А саме, що він щиро розкаюється у вчиненому, у матеріалах справи відсутні докази про його притягнення до адміністративної відповідальності, що вчинене ним діяння не становить суспільної небезпеки, не завдало збитків, а також що він позитивно характеризується і мав місце факт незначної затримки у подачі декларації.

Заслухавши пояснення - ОСОБА_1 та його захисника Ставичного П.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора - Вакула Ю.В., яка заперечила доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно положень ст. 280 КУпАП, - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Відповідно до ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить вказівку на те, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Саме стаття 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначає суб`єктів подання декларацій та строк їх подання.

Відповідно до підпункту в) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно Рішення № 1 першої сесії восьмого скликання Оноківської сільської ради від 18.11.2020 «Про початок повноважень депутатів Оноківської сільської ради ОСОБА_1 розпочав свої повноваження, як депутат Оноківської сільської ради.

З 18.11.2020 ОСОБА_1 набув статусу депутата зазначеної сільської ради та відповідно суб`єкта, на якого поширюються вимоги та обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік до 00:00 год. 01.04.2024.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, лише 01.04.2024 о 18:14 год., тобто несвоєчасно.

Так, відповідно до вимог статті 68 Основного Закону України, - кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності до частини першої статті 65-1 Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Статтею 1 Закону вказано, що суб`єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення №194 від 20.08.2024, копією рішення Оноківської сільської ради №1-І-VІІІ від 18.11.2023, характеристикою на депутата Оноківської сільської ради від 03.07.2024 №2050/03-23, щорічною декларацію за 2023 рік ОСОБА_1 іншими матеріалами справи.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи місцевий суд повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Застосовано мінімальний штраф, передбачений санкцією статті.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага