ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.,

за участю секретарів Пшеняк М.В., Козленко Ю.В.

представника ВЧ НОМЕР_1 Світличного О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні спільне клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Дімова А.П., про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Чорноморськ Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за мобілізацією, стрільця - помічника гранатометника 3 стрілецьке відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В С Т А Н О В И В :

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та захисник Дімов А.П., подали апеляційну скаргу в якій просять постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити. Одночасно заявили клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції зазначивши, що ними не був пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. На обґрунтування зазначили, що ОСОБА_1 з повним текстом постанови суду першої інстанції ознайомився 06.05.2024 року та 08.05.2024 року направив до суду апеляційну скаргу через поштову службу доставки.

Перевіривши доводи викладені у клопотанні, заслухавши пояснення представника військової частини, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , була винесена судом 29 квітня 2024 року. Судовий розгляд у даному проваджені, відбувався за участі як особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 так і його захисника Афанасьєва С.О., їм було відомо про прийняте рішення суду та строки його оскарження. Копію оскаржуваної постанови суду було направлено 29.04.2024 року на електронну адресу захисника Афанасьєва С.О. та на поштову адресу за місцем проживання ОСОБА_1 . Відповідно до наявного в матеріалах справи зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення копія постанови ОСОБА_1 отримана 13.05.2024 року.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Снігурівського районного суду Миколаївської області, апеляційна скарга на вищевказану постанову надійшла до суду 25 грудня 2024 року, та відповідно до Реєстру поштового відправлення прийнята на пошту 23.12.2024 року. Тобто, апеляційна скарга подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисником Дімовим А.П., із значним пропуском десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, апелянтами не надано апеляційному суду будь яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Посилання захисника, на те, що апеляційна скарга подана 08.05.2024 року є неприйнятним та суперечить матеріалам справи. Так, додана на підтвердження цього факту накладна кур`єрської служби доставки належним чином не оформлена, не завірена печатками, не надано доказів на підтвердження того, що дійсно 08.05.2024 року через зазначену кур`єрську службу направлялась апелянтами апеляційна скарга до Сеігурівського районного суду Миколаївської області. Відсутні відомості про отримання судом цієї апеляційної скарги.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апелянтом був пропущений без поважних причин та не підлягає поновленню.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовується як джерело права.

Відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

У справі «Індепендент ньюс енд медіа» та «Індепендент ньюспейперс» проти Ірландії», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що юридична визначеність передбачає повагу до принципу, що є принципом остаточності рішень. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

При прийнятті рішення про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами та те, що пропущений строк на апеляційне оскарження є значним. Апелянтами не наведено доводів, які ґрунтуються на вимогах закону про поважність причин пропуску строку і не надано належних доказів у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення. Також враховано, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Таким чином, апелянтами не надано апеляційному суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску ними строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апелянтом був пропущений без поважних причин та не підлягає поновленню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 та захиснику Дімову А.П., в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.