Номер провадження: 33/813/87/25
Номер справи місцевого суду: 510/2109/24
Головуючий у першій інстанції Бошков І.Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,

адвоката Каляєва Валерія Валерійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Кривоцюка Володимира Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2024 року,-

встановив:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення.

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення серія ПдРУ № 263665 від 21.09.2024

-не вказана суть адміністративного правопорушення та лише зазначено, що ОСОБА_1 здійснив пропуск по чужому паспортному документу. При цьому автор протоколу про адміністративне правопорушення не зазначає особу відносно якої був пропуск по чужому паспортному документу, не вказує кому належав чужий паспорт, не вказує реквізити чужого паспорту та не додає його копію;

-не зазначено який саме нормативний акт порушив ОСОБА_1 при начебто незаконному пропуску навчального порушника;

-не вказано жодного свідка, який міг би підтвердити будь-які факти в ньому зазначені.

Єдиним доказом на який посилається в протоколі його автор є висновок службового розслідування від 21 вересня 2024 року № 02.3/450/24-вн. Необхідно вказати на те, що вказаний висновок є недопустимим та неналежним доказом. Висновок не підписаний особами які безпосередньо проводили службове розслідування, а лише затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , який участь в розслідуванні не брав та не може стверджувати факти викладені у висновку. Копія самого висновку взагалі не завірена. Більш того, і самі особи, які проводили службове розслідування не були присутніми при начебто скоєнні адміністративного правопорушення, а лише оформлювали службове розслідування. В свою чергу посадова особа яка складала протокол сама безпосередньо не встановила ймовірне адміністративне правопорушення та не дослідила всіх фактів та обстави, а поклала в основу недопустимий доказ - висновок службового розслідування. Більш того, посадова особа яка складала протокол - ОСОБА_3 сама є фігурантом того ж службового розслідування, що в свою чергу свідчить про упередженість та зацікавленість такої особи.

Крім того, апелянт вважає що суд першої інстанції на незаконних підставах виготовив вступну та резолютивну частину постанови та повний текст постанови з різними штрих кодами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Каляєва В.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглядаючи справу про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП виконане, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписом ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, суд першої інстанції послався на те, що зібрані докази у їх сукупності підтверджують склад даного адміністративного правопорушення.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується що старший інспектор прикордонної служби групи паспортного контролю четвертого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старший сержант ОСОБА_1 13 вересня 2024 року виконував обов`язки у прикордонному наряді «ПД» (на виїзному напрямку) у пункті пропуску для поромного сполучення «Орлівка».

Навчальний порушник (старший офіцер ВОПК штабу Південного регіонального управління ДПСУ майор ОСОБА_4 ), яка використовувала паспорт громадянки України ОСОБА_5 , прямував через пункт пропуску «Орлівка» у пішому порядку.

Прикордонний контроль, щодо навчального порушника державного кордону, здійснив старший сержант ОСОБА_1 , старший інспектор прикордонної служби групи паспортного контролю четвертого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який 12 вересня 2024 року відряджений з ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відповідно до наказу АДПСУ від 06 вересня 2024 року №2060-ВВ.

За результатами перевірки навчальний порушник не був виявлений і старший сержант ОСОБА_1 надав дозвіл на перетин державного кордону України на виїзд особі по чужому паспортному документу.

21 вересня 2024 року в.о. начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (типА) майор ОСОБА_3 склав протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 263665 від 21 вересня 2024 року у якому зазначено, що 13 вересня 2024 року о 22:57 год. у міжнародному пункті пропуску для паромного, морського та річкового вантажно - пасажирського сполучення «Паромний комплекс Орлівка» під час несення служби п/п «Перевірка документів» старший сержант ОСОБА_1 здійснив пропуск по чужому паспортному документу навчального порушника, чим порушив вимоги п. 21 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 p. № 1261 та п.2.5.2 Інструкції з організації та здійснення перевірки документів громадян України, які перетинають державний кордон України, таким чином ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 263665 від 21 вересня 2024 року було складено за результатами висновку службового розслідування за фактом пропуску навчального порушника державного кордону по чужому паспортному документу в міжнародному пункті пропуску для поромного, морського та річкового вантажно-пасажирського сполучення на території ТОВ «Поромний комплекс Орлівка» 13 вересня 2024 року.

До висновку службового розслідування додано пояснення старшого сержанта ОСОБА_1 від 17 вересня 2024 року (а.с. 17-18); службова характеристика старшого сержанта ОСОБА_1 (а.с. 19); паспорт громадянина України ОСОБА_1 (а.с.20); копія Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (а.с.21-24).

Оцінюючи належним чином зібрані у справі докази, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст. 129 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Малофєєва проти Росії" та справі "Карелін проти Росії", звертав увагу на те, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Крім цього слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Склад адміністративного правопорушення утворюють чотири обов`язкові елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Об`єкт правопорушення це охоронювані законом суспільні відносини, на які здійснюється посягання.

Частиною другою статті 172-18 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення виступає встановлений порядок несення прикордонної служби.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за фактом того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, входячи до складу наряду з охорони державного кордону України, допустив порушення правил несення прикордонної служби, що виявилося у невиявленні навчального порушника та невжитті заходів щодо недопущення порушення режиму у пункті пропуску.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 7 глави 2 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261 (зі змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1391/27836, під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані: здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Та обставина, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення порушення режиму в пункті пропуску допустила навчальний порушник, у невиконанні обов`язку з виявлення якої полягає суть порушення, допущеного особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто фактично порушення режиму в пункті пропуску не було, свідчить про відсутність об`єкту посягання, про яке складено протокол.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. 45. Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З огляду на відсутність об`єкту правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-18 КУпАП, відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу "Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, оцінивши належним чином всі наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого 2 ст. 172-18 КУпАП, що, відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2024 року - скасувати. Прийняти постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 січня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева