Дата документу Справа № 314/3745/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/197/25Головуючий у 1-й інстанції Швець О.В.
Єдиний унікальний №314/3745/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 12.08.2024 року о 17 год. 20 хв. по автодорозі Вільнянськ Кам`яне (1 км) водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «BMW» н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Дане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно після того, як протягом року 02.08.2024 року постановою уповноваженої особи серія ЕНА №2738219 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, 12.08.2024 року о 17 год. 20 хв. по автодорозі Вільнянськ Кам`яне (1 км) водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, керуючи транспортним засобом «BMW» н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень.

Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог чинного законодавства України. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і його захисника.

Судом не було враховано, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП права та порядок проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не роз`яснювались. У протилежному випадку він би погодився пройти вказаний огляд.

Працівники поліції не доставляли ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду.

Протоколи про адміністративні правопорушення не містять відомостей про засоби відеофіксації події.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, за допомогою додатку «Viber». Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_1 та його захисник дійсно не були присутні в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. До районного суду від захисника надходило клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте воно не містить достовірних відомостей на підтвердження поважності причин, що унеможливили явку останньої.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано не встановив підстав для задоволення клопотання захисника про відкладення розгляду справи; розцінив вказану поведінку сторони захисту як таку, що спрямована на затягування розгляду справи, що раніше неодноразово відкладався.

В подальшому ОСОБА_1 самостійно було реалізовано його право на апеляційне оскарження судового рішення.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не був обмежений у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах бути присутнім під час апеляційного розгляду його скарги, заявляти клопотання та подавати докази.

Проте ОСОБА_1 , будучи повідомленим завчасно та належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, зазначеними вище правами не скористався, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надав. Клопотань про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи, на переконання апеляційного суду, не порушено.

Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або захисника.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №111256 та ЕПР1 №111258 від 12.08.2024 року за ч.5 ст.126 та ч.2 ст.130 КУпАП відповідно за повторне протягом року порушення вимог п.2.1 «а» ПДР, а також порушення вимог п.2.5 ПДР водієм ОСОБА_1 , на якого протягом року вже було накладено передбачене ст.130 КУпАП адміністративне стягнення; підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколах наявні; водій від надання пояснень відмовився;

- постанові уповноваженої особи Відділу поліції №3 (м.Вінниця) Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2738219 від 02.08.2024 року, відповідно до якої, з-поміж іншого, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами;

- направленні водія транспортного засобу ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння від 12.08.2024 року, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та відомості про відмову водія від проходження такого огляду;

- довідці щодо повторності вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП; постанові Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.04.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, яку було залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.06.2024 року (справа №352/115/24);

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Обставини адміністративних правопорушень зафіксовано за допомогою засобів відеозапису в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень та винності ОСОБА_1 у їх вчиненні.

Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами у справі, є належним та допустимим у розумінні ст.251 КУпАП.

При цьому, склад інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень не вимагає встановлення з наданих відеозаписів даних, на які впливав би факт специфічних характеристик технічного засобу відеофіксації, а саме бодікамери ТЕС1, відомості про яку, всупереч протилежним аргументам ОСОБА_1 , зазначено у обох протоколах про адміністративне правопорушення, оформлених відносно останнього.

Об`єктивна сторона поставлених у провину ОСОБА_1 адміністративних правопорушень проявляється у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, а також у відмові особи, яка керує транспортним засобом, та протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Переконливих аргументів на спростування твердження суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 , з-поміж іншого, складу і події передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення апеляційна скарга не містить, враховуючи наступне.

Факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у протоколах обставин ніким не оспорюється.

Вказана вище постанова уповноваженої особи за ч.4 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 від 02.08.2024 року, що стала підставою для встановлення ознаки повторності за ст.126 КУпАП у даному провадженні, скарги є не скасованою. Відомостей про її оскарження у встановленому законом порядку апеляційному суду не надано.

Більш того, вчинення ОСОБА_1 в рамках даної справи систематичних порушень вимог ПДР (повторних протягом року) відбулось після спливу нетривалого часу (10 днів) з моменту накладення адміністративного стягнення згідно попередньої постанови уповноваженої особи за ст.126 КУпАП.

Вказана обставина, на переконання апеляційного суду, демонструє нехтування водієм вимогами ПДР під час керування транспортними засобами, що у свою чергу наражають останнього та інших учасників дорожнього руху на потенційну небезпеку.

Перевіряючи заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проти висновку судді районного суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу і події передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд виходить з такого.

З матеріалів справи встановлено, що водій ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, будучи особою, яка протягом року піддавалась передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню.

Апеляційний суд зауважує, що судове рішення, яке стало підставою для встановлення ознаки повторності за ст.130 КУпАП у даному провадженні, було оскаржено в апеляційному порядку та залишено без змін.

Доводи апелянта щодо нероз`яснення йому передбачених чинним законодавством прав та обов`язків спростовуються змістом наявних в матеріалах доказів, адже власноручні підписи водія ОСОБА_1 наявні у протоколах про адміністративні правопорушення відносно нього, у тому числі в графі «підпис особи, якій роз`яснено передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП права та обов`язки».

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція").

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №111258 від 12.08.2024 року та у доданих до нього документах.

Суд апеляційної інстанції зважає на те, що вимога працівника поліції про необхідність проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тим самим вчинив передбачене ч.2 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

При цьому факт недоставляння водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що посилається апелянт в апеляційної скарзі, був об`єктивно зумовлений відмовою водія від його проходження.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинені ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33, 36 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар