Справа № 676/8121/24
Номер провадження 3/676/146/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Черепахін В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , притягнутого 23 листопада 2023 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №979189 від 18 листопада 2024 року, складеного поліцейським взводу №2 роти №1 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції Каландюком П.О., 18 листопада 2024 року о 01 год. 34 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Замкова, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 2107» , д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування т/з відсторонений шляхом залишення його на місці зупинки без порушення ПДР, вчинивши дане правопорушення двічі протягом року, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 18 листопада 2024 року близько 01 год. 34 хв. в м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області по вул. Замковій, 1 він разом із своїм знайомим викликали таксі та чекали його біля припаркованого автомобіля «ВАЗ 2107» , д.н.з. НОМЕР_2 . В цей час до них під`їхали працівники поліції та звинуватили його в керуванні вказаним вище транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проти чого він категорично заперечував та пояснював, що не керував транспортним засобом. Однак працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проти проходження якого він також категорично заперечував, оскільки не керував автомобілем. Після чого поліцейські склали стосовно нього протокол за ч.2 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху (надалі за текстом - ПДР) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст., ст. 8, 9 цього Кодексу).

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Санкція ч.2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративного арешту на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого. Тому, через суворість санкції цієї статті її слід відносити до фактично кримінальних правопорушень з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане підтверджується рішеннями ЄСПЛ «Гурепка проти України» та «Лучанінова проти України», які в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими до застосуванню судами України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, а тому виходячи з презумпції невинуватості, його вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на поліцейському взводу №2 роти №1 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції Каландюку П.О., оскільки він порушив провадження по справі за ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до виписаних у ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, відповідно до якої передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Тобто обов`язковою ознакою об`єктивної сторони зазначеного адміністративного проступку є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу серії ААД№979189 від 18 листопада 2024 року складеного поліцейським взводу 2 роти 1 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області молодшим лейтенантом поліції Каландюком П.О., ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 18 листопада 2024 року о 01 год. 34 хв. по вул.Замкова,1 в м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) і в порушення вимог пункту 2.5 ПДР, відповідно до якого «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення його на місці зупинки без порушення ПДР, вчинив дане правопорушення двічі протягом року рішення суду у м.Кам`янець-Подільський №304290 від 23.11.2023 року.

Згідно з долученою органом, який порушив провадження в справі, до матеріалів справи копії постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що мало місце 13 жовтня 2023 року.

Таким чином, для кваліфікації ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, до матеріалів справи орган, який порушив провадження в страві, зобов`язаний долучити докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 вчинив будь-яке з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, протягом року, тобто до 13 жовтня 2024 року.

Проте, будь-яких належних та допустимих доказів (копії постанови судді) на підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом року станом на 18 листопада 2024 року піддавався адміністративному стягненню за дії, передбаченні частиною першою статті ст.130 КУпАП, органом, що порушив провадження у справі до матеріалів справи не долучено.

При цьому суд з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи постановою від 13 грудня 2024 року через зазначену вище причину повертав матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП для належного (додаткового) оформлення. Але зазначена постанова судді органом, який порушив провадження в справі БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП була проігнорована, і до матеріалів справи так і не було долучено будь-яких належних та допустимих доказів (копії постанови судді) на підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом року станом на 18 листопада 2024 року піддавався адміністративному стягненню за дії, передбаченні частиною першою статті ст.130 КУпАП. Як і не було складено стосовно ОСОБА_1 нового протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, якщо в органу, який порушив провадження в справі, були відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 протягом року станом на 18 листопада 2024 року піддавався адміністративному стягненню за дії, передбаченні частиною першою статті ст.130 КУпАП.

Долученні органом, який порушив провадження в справі, до матеріалів справи на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, інші докази акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 18.11.2024 року, а також відеозаписи підтверджують факт керування ОСОБА_1 18 листопада 2024 року о 01 год. 34 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Замкова, 1, водій ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Dragar Alcotest 0328» та в закладі охорони здоров`я КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янець-Подільської міської ради, проте цими доказами поза розумним сумнівом не доведено тієї обставини, що ОСОБА_1 протягом року станом на 18 листопада 2024 року піддавався адміністративному стягненню за дії, передбаченні частиною першою статті ст.130 КУпАП.

А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, у справі відсутні, судом такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). При цьому суд із врахуванням специфіки розгляду справ про адміністративні правопорушення та керуючись нормами діючого Кодексу про адміністративні правопорушення позбавлений можливості вийти за межі обвинувачення та самостійно змінити кваліфікацію адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 органом, який порушив провадження у справі, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та перекваліфікувати дії ОСОБА_1 із ч.2 на ч.1 ст.130 КУпАП. На переконання судді саме у такому випадку буде погіршено становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є неприпустимим.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суд дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Черепахін В.О