П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2025 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , не працюючого, студента Волинського національного університету імені Лесі Українки

за ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

22.12.2024 року о 02.00 год. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий в складі групи осіб на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону в напрямку 719 прикордонного знаку, що за 500 метрів від населеного пункту с.Заболоття, Шептицького району в межах прикордонної смуги, територія Белзької ОТГ прикордонним нарядом «контрольний пост» ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 », чим вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України в Республіку Польща поза встановленим пунктом пропуску, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Порушник в судовому засіданні своєї вини не визнав та надав пояснення про те, що не мав жодного наміру перетинати державний кордон України. Того вечора він із хлопцями, з якими грають футбол у команді, мали намір подивитися поєдинок Усика та прямували у м.Белз, однак на блок пості їхні автомобілі зупинили для перевірки документів. Він одразу пред`явив свій паспорт громадянина України та студентський квиток, однак військово-облікових документів при собі не мав тому йому сказали вийти із автомобіля. Після чого його спільно із ОСОБА_2 доставили у м.Львів для вияснення всіх обставин та після чого склали даний протокол за, нібито, спробу перетину державного кордону поза пунктом пропуску. Зазначає, що гр. ОСОБА_3 із ним не було. Він одразу зателефонував до своїх батьків, які також прибули на блок пост та запевнили, що той є студентом і немає наміру покидати межі України.

Заслухавши пояснення порушника та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст.204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України групою осіб будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Як убачається з письмових матеріалів справи, висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП обґрунтовано на підставі службової записки працівника прикордонної служби та протоколу затримання і протоколом огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів, щодо факту перетинання кордону порушником та не конкретизовано місце вчинення інкримінованого ОСОБА_1 діяння, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону, не додано схему із зазначенням цих координат із прив`язкою до місцевості.

Таким чином з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.

Пояснення порушника про те, що він не перетинав державного кордону та мав умисел на спробу перетинання державного кордону України спростовані матеріалами справи, оскільки із протоколу встановлено, що правопорушник був затриманий в межах прикордонної смуги, територія Белзької ОТГ прикордонним нарядом «контрольний пост» ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Суд вважає, що сам по собі факт присутності особи на території контрольованого прикордонного району, на відстані 3 000 метрів від лінії державного кордону, не доводить умислу цієї особи, спрямованого на незаконний перетин кордону і факту спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Досліджуючи матеріали справи, суддя вважає наявні в матеріалах справи докази недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом».

Згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не здобуто, вини в судовому засіданні не встановлено, крім того судді не надано достатньо доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП тому провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.2 ст.204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина