П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за 122-4 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1№189480 від 05.12.2024 вбачається, що 05.12.2024 19:10:00 м. Ужгород, в улиця ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) 4 Водій керуючи автомобілем SKODa Fabia ДНЗ НОМЕР_1 скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на автомобіль VOLKSWAGEN ДНЗ НОМЕР_2 , що стояв, після чого залишив місце пригоди чим порушив п.2.10 а ПДР - Залишення водіями ТЗ, ін. учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил. Відповідальність передбачена: ст. 122-4 КУпАП.

У попередньому судовому засідання ОСОБА_2 вину визнав частково. Пояснив, що після ДТП залишив записку на автомобілі, та поїхав із місця пригоди, оскільки віз свою маму до лікарні, не мав змоги підняти телефон на вхідний дзвінок коли йому телефонувала потерпіла. Пізніше передзвонив потерпілій, але вона викликала поліцію.

У зв`язку з наведеними поясненнями, судом оголошено перерву в судовому засіданні, здійснено виклик потерпілої в судове засідання, надано можливість ОСОБА_2 надати підтверджуючі дані в частині пояснень наданих в судовому засіданні.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв, заяв та клопотань не подавав. Електронна повістка у формі смс сповіщення доставлено на його мобільний номер телефону.

Окрім того, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розташована на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 повідомила те, що залишила свій автомобіль на парковці та піднялася у квартиру за дитиною. Коли повернулася то побачила пошкодження на своєму транспортному засобі, а також записку з номером телефону. Зателефонувавши за вказаним номером, трубку підняв чоловік який повідомив, що зможе приїхати через 15 хв. Однак його довго не було, у зв`язку із чим вона зателефонувала йому вдруге, на що він знову повідомив, що зможе приїхати через 15 хв. Ще через 20 хв. вона втретє подзвонила ОСОБА_5 , який сказав що він в гостях та що він не приїде. Після чого вона викликала поліцію, та після дзвінка поліцейського ОСОБА_5 приїхав на місце скоєння ДТП, пояснивши що не зміг приїхати оскільки допомагав вішати гірлянду друзям. Після чого відносно останнього складено протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення ним ДТП та за те, що він покинув місце пригоди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, посадовою особою при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед інших питань, вирішуються питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У вину ОСОБА_2 ставиться те, що він 05.12.2024 19:10:00 м. Ужгород, в улиця ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) 4 Водій керуючи автомобілем SKODa Fabia ДНЗ НОМЕР_1 скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на автомобіль VOLKSWAGEN ДНЗ НОМЕР_2 , що стояв, після чого залишив місце пригоди чим порушив п.2.10 а ПДР - Залишення водіями ТЗ, ін. учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил. Відповідальність передбачена: ст. 122-4 КУпАП.

Факт вчинення ДТП у попередньому засіданні ОСОБА_2 не заперечував. Разом із тим, вказував що був змушений поїхати оскільки віз маму у лікарню, однак жодних доказів наведеному ним до суду не подано.

Судом згідно наявних відомостей, що містяться в автоматизованій системі документообігу суду Д-3 та відомостей з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те, що він 05.12.2024 року о 19 год. 10 хв. в м. Ужгород, вул. Мирослава Скорика (Василя Сурикова) 4, керуючи транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_3 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_4 , при цьому транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. (постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2024 року справа № 308/19677/24)

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився. Виключно твердження ОСОБА_2 , про те, що через поважні причини він змушений був поїхати із місця ДТП, не свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до вимог п.2,10 (а) уразі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 не дотримався вказаних вимог ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 , у вчиненні правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР 1№189480 від 05.12.2024; протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР 1№189474 від 05.12.2024 та схемою ДТП доданою до нього; письмовими та усними поясненнями потерпілої та ОСОБА_2 , письмовими та усними поясненнями ОСОБА_2 ..

Суд критично оцінює надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 , оскільки такі не узгоджуються з показами потерпілої та іншими матеріалами справи, в свою чергу на підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 жодних доказів суду надано не було.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При розгляді даної справи, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, приходжу до висновку, що такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України та ст.. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

При визначенні адміністративного стягнення за вчинене ОСОБА_2 правопорушення суддя враховує те, що згідно наявних відомостей, що містяться в автоматизованій системі документообігу суду Д-3 та відомостей з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено що ОСОБА_2 протягом року неодноразово притягався до відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (справа № 308/11234/24 постанова від 11.07.2024), ст. 124 КУпАП (справа № 308/7205/24 постанова від 03 червня 2024 року), та за ст. 124 КУпАП (справа № 308/6115/23 постанова від 02 травня 2023 року).

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, беручи до уваги, що ОСОБА_2 , будучи учасником ДТП, покинув місце події, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП, суд вважає що його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк однин рік, згідно санкції вказаної статті, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст.. 23 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення.

Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, 245, 283-285, 287-291 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції вказаної статті, а саме позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош