Справа 362/548/25
Провадження 3/362/428/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець Збройних Сил України, житель АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановив:

04.01.2025 о 00:20 год. у с. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Київська, поблизу буд. № 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння шкірного покриву обличчя) та у порушення вимог п. 2.5 ПДР України від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу чи у лікаря-нарколога водій відмовилася на відеозапис на нагрудний відео реєстратор (бодікамеру 859657).

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив факт своєї винуватості у скоєнні цього правопорушення. Пояснив суду, що тієї ночі прямував додому. Неподалік місця проживання побачив патрульних та зупинив свій тз, розуміючи, що поліцейські його зупинять. Вийшов та продемонстрував працівникам поліції військовий квиток, а потім надав своє посвідчення водія. Після цього у нього з одним з поліцейським виникла словесна суперечка. Почали оформляти цей протокол, не пропонуючи йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Потім на місце події прибув ще один екіпаж працівників поліції. Коли протокол було оформлено, то йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він відмовився з огляду на те, що протокол уже був складений. Пояснив, що на його шкірі були плями, оскільки має проблеми зі здоров`ям, однак саме це було розцінено поліцейськими як ознаки сп`яніння. Його автомобіль затримали, поліцейські відвезли його додому. Вказав, що є механіком-водієм у військовій частині, з 30.12.2024 по 04.02.2025 на лікарняному.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М.Ю. (діє на підставі ордеру серія АІ № 1769667 від 22.01.2025) просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції з-поміж іншого зазначив, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (на місці зупинки тз і у медичному закладі), а така пропозиція була озвучена після оформлення даного протоколу, висловлена пропозиція безпідставно та у саркастичній формі. Вважає, що ознаки алкогольного сп`яніння є надуманими та спростовуються даними відеозапису. Протокол не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення, там зазначено неправдиві дані у частині часу скоєння правопорушення (00:00 та 00:20). Зазначив, що відеозапис події правопорушення має вибірковий характер, а тому просив визнати його недійсним доказом. Наголосив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тобто спеціальним суб`єктом, а тому огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно у відповідності до ст. 266-1 КупАП та з обов`язковим повідомленням Національної поліції військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що вказує на недійсність такого огляду. Вважає, що усі додатки до протоколу є недопустимими доказами.

Окремо просив суд, у разі відмови у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі, застосувати принцип індивідуалізації покарання та не призначати його підзахисному додаткове стягнення у виді позбавлення права керування тз, так як ОСОБА_1 є військовослужбовцем, працює на посаді водія-механіка, а тому посвідчення водія необхідне йому для виконання військового обов`язку.

Вивчивши матеріали матеріалів справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників, які брали участь у її розгляді, суд встановив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події, що відображені на електронному диску, долученому до матеріалів справи, зокрема:

-відеофайл «video 676538927», де зафіксовано факт руху транспортного засобу та його самостійна зупинка. Працівники паркуються позаду вказаного автомобіля, у цей час із-за керма виходить водій ОСОБА_1 ;

-відеофайл «Export la9oi», де зафіксовано, як працівники поліції після зупинки підходять до водія ОСОБА_1 , який демонструє військовий квиток. Сперечається. Надалі працівник поліції повідомляють водія ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння (~06:08 хв.) з огляду на що пропонують пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки тз (~06:19 хв. та 06:26 хв.). Водій категорично відмовляється, мотивуючи свою відмову поганим станом печінки (~06:42 хв.). Надалі працівник поліції пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога (~06:47 хв., 07:00 хв.), водій також категорично відмовляється (~07:07 хв.). З огляду на висловлену відмову водія ОСОБА_1 повідомляють про оформлення щодо нього адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП. Водій вигукує: «Складайте протокол!» (~07:12 хв.). Надалі зафіксовано оформлення адміністративного протоколу та додатків до нього;

-відеофайл «Export Sin8g», де зафіксовано продовження оформлення адміністративного протоколу та додатків до нього та подальше ознайомлення водія ОСОБА_1 зі складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення та додатками до нього, від підпису яких водій категорично відмовляється (12:30 хв.). Під час ознайомлення з матеріалами ОСОБА_1 жодних заперечень чи зауважень не висловлює, працівники поліції знову пропонують водію поїхати до медичного закладу, однак водій в чергове відмовляється. Потім повідомляють водія ОСОБА_1 про евакуацію автомобіля на підставі ст. 365-2 КУпАП на майданчик тимчасового утримання, він згоджується і не заперечує проти такої евакуації.

Щодо вибірковості відеозапису події, на що наголошувала сторона захисту у ході судового розгляду, то суд констатує, що цей відеозапис є об`єктивним доказом у справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, доводить зупинку автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 , виявлення поліцейськими у нього ознак алкогольного сп`яніння, що стало підставою для висловлення правоохоронцями водію пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки автомобіля, так і у медичному закладі, відмова водія від такого огляду, а також оформлення протоколу і додатків до нього, тобто цей доказ стосується предмету доказування по цій справі і на ньому відображені усі фактичні обставини справи, які зазначені у протоколі, який розглядається.

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-фактичними відомостями викладеними в протоколі серії ЕПР1 № 212419 від 04.01.2025, де у поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено «відмовився»;

-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя почервоніння) він мав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак такий огляд не проводився через відмову водія ОСОБА_1 . При цьому, у графі з результатом згоден зазначено « ОСОБА_1 »;

-даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.01.2025, за яким такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 ;

-даним акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 04.01.2025, за яким транспортний засіб Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , затримано та поміщено на майданчик тимчасового утримання.

На переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Таким чином, з матеріалів справи видно, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, у нього були наявні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, керує ним з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі), однак останній відмовилась від такого огляду.

Так, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як передбачено п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки тз за допомогою приладу «Драгер» було складено акт огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, також було оформлено відповідне направлення до медичного закладу для проходження водієм огляду на стан сп`яніння. При цьому, під час пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису. Водія відсторонено від керування транспортним засобом шляхом поміщення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання.

Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом чітко вбачається з відеозапису та не заперечувався стороною захисту у ході судового розгляду.

Так, судом установлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак не погоджується з твердженням сторони захисту про порушення поліцейськими процедури проведення її огляду, який, на думку сторони захисту, мав бути проведений у відповідності до положень ст. 266-1 КУпАП, виходячи з такого.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Водночас за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Як встановлено судом, 04.01.2025 о 00:20 год. у с. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Київська, поблизу буд. № 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто це відбулося поза межами території будь-якої військової частини. Також під час зупинки водієм не було надано відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби. Так само матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань. Тобто стороною захисту не додано жодних відомостей про те, що вказаний автомобіль у встановленому порядку був закріплений (облікований) за відповідною військовою частиною і про те, що 04.01.2025 ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем, виконував обов`язки військової служби. До того ж судом встановлено, що з 31.12.2024 по 04.02.2025 ОСОБА_1 перебуває на лікарняному в зв`язку з отриманою травмою.

Тобто, у даному випадку, протокол про правопорушення мали право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції у відповідності до положень ст. 255 КпАП України.

Крім того аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Тому для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду на підставі ст. 266 КУпАП, які проводять працівники поліції.

Отже, військовослужбовець ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перебував у статусі водія, відтак був зобов`язаний виконувати Правила дорожнього руху, зокрема повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння (п. п. 2.5 ПДР України).

Покликання сторони захисту щодо зазначеного у протоколі часу, то, на думку суду, має технічний характер та не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення. До того ж, ОСОБА_1 особисто підтвердив, що рухався у вказаному у протоколі місці після комендантської години, тобто після 00:00 год.

Водночас суд зауважує, що для констатації фундаментального процедурного порушення суб`єкта владних повноважень, що тягне за собою неналежність, недопустимість чи недостовірність будь-якого доказу має бути доведено допущення суттєвої та/або істотної помилки, що призводить до порушення конвекційних чи конституційних прав чи свобод особи, якої таке порушення стосується, або ж прав чи інтересів інших осіб.

Щодо тверджень сторони захисту про відсутність пропозиції водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі у лікаря-нарколога до моменту складання протоколу, то дане твердження спростовується даним відеозапису, про що зазначено вище.

Крім того, суд звертає увагу на те, що погодження особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути актом волевиявлення, який би виражався в активних діях особи, щодо погодження на проходження огляду та виконання вказівок працівників поліції при проходження такого огляду для отримання результату.

Всі інші зауваження сторони захисту щодо порушення поліцейськими процедури оформлення цієї справи, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На думку суду, усі вищезазначені докази доповнюють одне одного, узгоджуються між собою, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, клопотання сторони захисту про закриття цієї справи відхиляється.

Суд враховує той факт, що ОСОБА_1 є водієм-механіком у Збройних Силах України, нагороджений почесними грамотами за сумлінну службу, однак, на думку суду, це не може стати підставою для незастосування до нього обов`язкового додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки у такому випадку порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права, та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

До того ж законодавець у санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а відтак позбавлений можливості не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, яке є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, високий ступінь суспільної шкідливості цього правопорушення, особи ОСОБА_1 та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 251-252, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко