Справа № 954/1284/24
Номер провадження 3/954/9/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року с-ще Нововоронцовка

Суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області Каневський В. О.,

за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.08.2024 о 09 год. 19 хв. на а/д Т-0403 «Мар`янське Берислав» 14 км, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, нз НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 6810, проба була позитивна 0,73%.

Указані обставини підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №248280 від 25.08.2024, за яким ОСОБА_1 25.08.2024 о 09 год. 19 хв. на а/д Т-0403 «Мар`янське Берислав» 14 км, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, нз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 6810, проба була позитивна 0,73‰;

- тестом №3160 від 25.08.2024, за яким результат 0,73‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким ОСОБА_1 під час огляду мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей;

- рапортом поліцейського з РПП СПД №1 ВП №1 Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області, в якому зазначено про зупинку транспортного засобу ВАЗ 21093, нз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 25.08.2024 в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестера DRАGER-6810 №2312 на місці зупинки тз, на що останній погодився. Результатами вищевказаного (тест №3160) огляду є 0,73‰ (проба позитивна);

- відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення від 25.08.2024;

- фотокопією свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 3541 25.05.2016; ТЗ ВАЗ 21093, нз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 2003, тип ТЗ легковий, власником якого зазначений ОСОБА_2 ;

- фотокопією водійського посвідчення серії НОМЕР_4 , видане ДАІ Новоукраїнки ГУ УМВС України 12.10.2004 ОСОБА_1 , категорії ТЗ: В, С.

За інформаційною довідкою, ОСОБА_1 в період 2023-2024 роки не притягувався до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що є військовослужбовцем. 24.08.2024, повернувшись із бойового завдання, вживав алкогольні напої увечері, оскільки наступний день у нього був днем відпочинку. Зранку 25.08.2025 командир йому доручив виконати бойове завдання, пов`язане з необхідністю керувати транспортним засобом, бо розташування ВЧ знаходяться в різних частинах району. Керування автомобілем передбачало необхідність користування дорогами загального значення, не лише ґрунтовими. Від виконання бойового завдання відмовитися не міг, обстановка, за якої виконувалося бойове завдання потребувала негайних дій, пов`язаних із активізацією дій ворога. Вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав повністю, зазначив, що скоїв його під час виконання бойового завдання з метою усунення небезпеки, яка загрожувала державному порядку та устрою. Просив не застосовувати до нього покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке право потрібне для проходження військової служби та виконання бойових завдань.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що є військовослужбовцем та безпосереднім командиром ОСОБА_1 . Останній характеризується позитивно, під час проходження служби зарекомендував себе як відповідальний, працелюбний військовослужбовець, спроможний якісно виконувати службові обов`язки. До виконання службових обов`язків ставиться відповідально та старанно. Поїздка ОСОБА_1 25.08.2024 була незапланованою, проте враховуючи, що на місці несення військової служби існує дефіцит особового складу, вранці 25.08.2024 ОСОБА_4 у його день відпочинку було доручено ОСОБА_1 виконати невідкладне бойове завдання. Обстановка, за якої виконувалося бойове завдання потребувала негайних дій, адже невиконання бойового завдання могло б спричини негативні наслідки для особового складу військової частини, та було пов`язано із активізацією окупаційних військ.

За ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, зібрані у справі докази вказують, що ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 ПДР України, а саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючими відповідальність обставинами відповідно до ст. 34 КУпАП, суддя вважає повне визнання вини, щире розкаяння винного, вчинення правопорушення з огляду на необхідність невідкладного виконання бойового завдання.

Обтяжуючих відповідальність обставин відповідно до ст. 35 КУпАП не встановлено.

Тому, до ОСОБА_1 необхідно застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо застосування додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 суддя дійшов наступного висновку.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого покарання чи звільнення від покарання, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Згідно з ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п. 2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адміністративної відповідальності, зазначив, що:

- «адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- «суспільна користь адміністративних стягнень за адміністративні правопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- «Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання».

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);

- «встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 21.01.2011 р. у справі «Корнєв та Карпенко проти України» адміністративні правопорушення, закріплені норми КУпАП, за які передбачена відповідальність у виді позбавлення певних прав, не є незначними, у зв`язку з чим вони відносяться до норм, які регулюються кримінальним законодавством і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до ст.69 КК України винній особі може бути призначене покарання більш м`яке, ніж передбачене законом.

Враховуючи, що КУпАП прийнятий Верховною Радою УРСР 07.12.1984 року і він не включає поняття призначення стягнення нижче, передбаченого статтею КУпАП, то в даному випадку відповідно до ст. 7 КУпАП суддя вважає за можливе застосувати норми статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і призначити стягнення більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті 130 КУпАП.

За таких обставин, з урахуванням висновків, зазначених Конституційним Судом України, також враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, несе службу щодо захисту територіальної цілісності України, суддя вважає за можливе застосувати аналогії закону ст. 69 КК України щодо призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Наведені обставини переконують суд, що право керування транспортним засобом потрібні ОСОБА_1 для проходження служби в Збройних силах України та оборони Держави, а тому суддя вважає за можливе не застосовувати такий вид додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки це фактично буде мати негативні наслідки не скільки для ОСОБА_1 , скільки для цілей проходження військової служби.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин та те, що тяжких наслідків не настало, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, що на думку судді, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень, та на підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.130, 221, 268, 280, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Штраф сплатити за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Херсонській області/Херсонська область/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37959517; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0021001; код класифікації доходів бюджету - 21081300; призначення платежу - штраф суду.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок), сплативши за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; призначення платежу - судовий збір.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_6 повернути ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

Суддя В.О. Каневський