КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 760/16103/24

номер провадження: 33/824/620/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою - адвоката Барбона Павла Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Барбон П.О. в інтересах ОСОБА_1 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суддіСолом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддею першої інстанції розглянуто справу не об`єктивно, з порушенням норм матеріального і процесуального права, суддею не надано правової оцінки доказам, які надано поліцейським, не взято до уваги доводи, пояснення та клопотання сторони захисту, справу розглянуто без особи, яка притягається до відповідальності, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.

Наголошує, що у справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його автомобіль рухався, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу на те, що ст.35 Закону України «Про національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. У даному випадку автомобіль ОСОБА_1 працівниками поліції не зупинявся, підтверджень того, що зупинка автомобіля була з підстав, визначених в ст.35 Закону України «Про національну поліцію» у справі відсутні. На думку захисника, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР), у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що узгоджується із практикою Верховного Суду.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Барбон П.О. не з`явились. Про час і місце розгляду справи повідомлялися апеляційним судом завчасно, належним чином. Захисник ОСОБА_2 - адвокат Барбон П.О. надіслав на електронну адресу Київського апеляційного суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що останній, у порушення вимог пункту 2.9 а) ПДР, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №855183 від 02 липня 2024 року, яким встановлено, що 02 липня 2024 року о 00 год 28 хв. у місті Київ по проспекту Відрадний, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на місці за допомогою газоаналізатора Drager ARLM-0292, тест №881 Alcotest 7510, результат огляду 1,23 ‰, у встановленому законом порядку, від проходження огляду у лікаря нарколога відмовився. Чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

- роздруківка тесту на алкоголь газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», прилад №ARLM-0292, принтер №ARLK-0083, згідно якого результат тестування ОСОБА_1 становить 1,23‰, який ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.2);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано вказані вище результати алкотестера «Drager ARLM-0292» - 1,23 %, а також факт згоди ОСОБА_1 з такими результатами (а.с.3);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 липня 2024 року (а.с.4);

- постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2518820 від 02 липня 2024 року, згідно з якою водій ОСОБА_1 02 липня 2024 року о 00 год 32 хв. у місті Києві по проспекту Відрадний, 59 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.5);

- відеозаписи з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських (а.с.8).

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року, суд апеляційної інстанції не встановив достатніх даних, які б дозволили спростувати належність, допустимість та достовірність доказів, наведених в оскаржуваній постанові, на підставі яких суддя першої інстанції обґрунтовував свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського не містить факту руху та керування ОСОБА_1 автомобілем в стані сп`яніння, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 02 липня 2024 року за участю ОСОБА_1 .

Із вказаного відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. На відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 на запитання працівника поліції «куди спішите» відповів «перепарковою автомобіль просто». Також на відеозаписі чітко вбачається, що автомобіль знаходиться із ввімкненими габаритами та сигналами аварійної світлової сигналізації (00:25:25), що об`єктивно свідчить про те, що ОСОБА_1 виконував функцію водія автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 .

Тому заперечення стороною захисту факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд сприймає критично, вважає їх маніпулятивними та спрямованими на бажання уникнути ним відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази законних підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 , також не заслуговують на увагу, виходячи із такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2518820 від 02 липня 2024 року, згідно з якою водій ОСОБА_1 02 липня 2024 року о 00 год 32 хв. у місті Києві по проспекту Відрадний, 59 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Даних про те, що вказана постанова визнана незаконною та скасована у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у випадку незгоди з діями працівників поліції щодо законності зупинки, ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити їх дії у встановленому законом порядку.

Посилання захисника на те, що працівники патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказані обставини не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, так як вирішення питання про відсторонення водія від керування транспортним засобом не впливає на її законність та обґрунтованість. Водночас, з відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського вбачається, що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_3 про те, що на даний момент він відсторонений від керування транспортним засобом (00:53:55).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено та перевірено не було, матеріали відеозапису цього не містять, а тому підстав пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не було, то апеляційний суд виходить з такого.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння незалежно від причин зупинки.

Разом з цим, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що вживав алкоголь за одну годину перед проходженням огляду (00:27:40), що об`єктивно свідчить про наявність у нього ознак сп`яніння на момент пропозиції працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги про скасування постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Барабона П.О., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуадвоката Барбона Павла Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов