Справа № 307/239/25
Провадження № 3/307/130/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №022863 від 12.01.2025 року вбачається, що 12.01.2025 року о 15 год. 30 хв. прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" на напрямку 263 прикордонного знаку на відстані 70 метрів від лінії державного кордону було виявлено транспотрний засіб "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який не виконав неодноразово законну вимогу молодшого сержанта ОСОБА_2 , який виконував обов`язки в прикордонному наряді "Прикордонний патруль" на т/з із завданням контролю за дотриманням правил прикордонного режиму, шляхом зупинки і перевірки т/з та документів, та самовільно прослідував в напрямку м. Тячів, чим порушив п. 11 Положення про прикордонний режим затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 року №447. Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовців ДПСУ під час виконанням ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та зауважив, що 12.01.2025 року повертаючись з супермаркету "АТБ" м. Тячів разом з друзями заїхали на автозаправну станцію. Тут до нього на двох автомобілях під`їхали працівники прикордонної служби. В автомобілі окрім нього перебували його малолітня дитина та двоє друзів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказує, що на вимогу прикордонників, без будь-якого супротиву надавав всі необхідні документи, але працівники прикордонної служби змусили проїхати до м. Тячів, для перевірки даних. Вказує, що жодної непокори вимогам працівників прикордонної служби не вчиняв.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що того дня поверталися додому з супермаркету "АТБ", зупинилися на автозаправній станції. Як зупинилися, щоб заправити автомобіль, під`їхали на двох автомобілях працівники прикордонної служби, попросили надати документи для перевірки, які їм було надано. ОСОБА_1 без будь якого опору чи непокори поїхав з працівниками прикордонної служби до м. Тячів, як вони повідомили для перевірки і те, що десь через півгодини він повернеться. Після цього, десь через 15 хв., під`їхав працівник прикордонної служби зробили фото документів ОСОБА_1 та знову поїхав в невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що того дня поверталися додому з супермаркету "АТБ" в смт. Тересва, зупинилися на автозаправній станції, що на виїзді з м. Тячів. Як зупинилися, щоб заправити автомобіль, під`їхали на двох автомобілях працівники прикордонної служби, попросили надати документи для перевірки, які їм було надано. Однак, ОСОБА_1 відвезли до м. Тячів, сказавши, що приблизно через півгодини ОСОБА_1 повернеться. ОСОБА_1 добровільно сів у автомобіль прикордонників, без будь-якого опору. Після цього, десь через 15 хв., під`їхав працівник прикордонної служби зробили фото документів ОСОБА_1 та повернувся. Свідок, його брат ОСОБА_3 , а також малолітня дитина ОСОБА_1 залишилися на місці зупинки, до поки не приїхав батько ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, виходячи з наступного.

Частино першою статті 185-10 КУпАП України передбачено, що адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Оцінюючи в сукупності протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №022863 від 12.01.2025 року та долучені до нього матеріали справи, а також покази свідків, які будучи попередженими про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань показали, що жодної непокори ОСОБА_1 працівникам прикордонної службт не вчиняв та беззаперчно погодився з ними проїхати вважаю, що злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язкі ОСОБА_1 , не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник