Справа № 143/974/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.01.2025 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

До Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 325870 від 29.10.2024 року та додані матеріали, в яких зазначено, що 28.10.2024 року о 23 год. 25 хв. в м.Погребище по вул.Сьомака водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським з РПП Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Неспірним В.В., котрий склав протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 325869 від 29.10.2024 року та додані матеріали, в яких зазначено, що 28.10.2024 року о 23 год. 25 хв. в м.Погребище по вул.Сьомака водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2 , та не вибравши безпечної швидкості руху скоїв наїзд на паркан, чим порушив вимоги п.12.3 ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським з РПП Сектору поліцейської діяльності

№ 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Неспірним В.В., котрий склав протокол про адміністративне правопорушення, за ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих правопорушеннях не визнав та пояснив, що 28.10.2024 року о 23 год. 25 хв. в м.Погребище по вул.Сьомака він керував транспортним засобом «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2 , та не впоравшись із керуванням, здійснив зіткнення із парканом, унаслідок чого керований ним автомобіль отримав пошкодження. Коли приїхали працівники поліції, то пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, він не відмовлявся від проходження такого огляду, однак вони не надали йому технічний засіб і огляд на проводився. Також зауважив, що він сплатив штраф в сумі 3400 грн. 00 коп., який до нього було застосовано в той день працівником поліції за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Царківський О.Ю. просив закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, покликаючись на відсутність доказів винуватості ОСОБА_1 , звертав, серед іншого, увагу суду на те, що унаслідок ДТП не було пошкоджено паркан, а відтак у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином

суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на наведене суддя звертає увагу на гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка за своєю структурою встановлює загальні принципи та постулати щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення.

Вирішуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на розгляд даної справи, суд виходить з прецедентної практики ЄСПЛ, яка зводиться до того, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, однак по суті їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Одним із основоположних базисних засад кримінального судочинства є забезпечення доведеності вини особи поза розумним сумнівом на підставі встановлених відповідним державним органом фактичних обставин та наданих ним доказів на їх підтвердження.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований

сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим звинуваченням.

Відтак, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Надаючи оцінку достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя виходить із наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до частин 2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (надалі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із пунктом 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

В силу приписів пунктів 1-5 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно із пунктом 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В пункті 10 розділу ІІ Інструкції визначено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, джерело походження якого встановити не можливо, не вбачається, що працівник поліції вчиняв будь які процесуальні процедури, спрямовані на проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Більше того, такий відеозапис взагалі не містить зафіксованого факту перебування працівників поліції на місці ДТП (а.с.17).

Разом із цим, в порушення вимог ч.2 ст.266 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено відомості лише про одного свідка ОСОБА_2 , жительку АДРЕСА_2 (а.с.11).

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Оскільки поліцейським не надано належних та допустимих доказів того, що під час проведення огляду ОСОБА_1 він застосовував технічні засоби відеозапису чи такий огляд проводився у присутності двох свідків, то складені ним акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 29.10.2024 року (а.с.12) та направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.13) не можуть слугувати належними, допустимими та достатніми доказами, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в судовому засіданні не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні

адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом із цим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у сукупності та взаємозв`язку доводиться наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 325869 від 29.10.2024 року, в якому зазначено, що 28.10.2024 року о 23 год. 25 хв. в м.Погребище по вул.Сьомака водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2 , та не вибравши безпечної швидкості руху, скоїв наїзд на паркан, чим порушив вимоги п.12.3 ПДР (а.с.7);

-схемою місця ДТП, яка сталася 28.10.2024 року о 23 год. 25 хв., згідно із якою встановлено, що після ДТП транспортний засіб «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться безпосередньо біля паркану домоволодіння по АДРЕСА_2 . Автомобіль має видимі (зовнішні) пошкодження: лобове скло, капот, передній бампер тощо (а.с.2);

-наданими в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 , який підтвердив факт зіткнення керованого ним транспортного засобу із парканом та виникнення унаслідок цього механічних пошкоджень автомобіля;

-поясненнями ОСОБА_2 , яка повідомила, що вона проживає за вищевказаною адресою, 28.10.2024 року біля 23 год. 25 хв. вона перебувала вдома та почула якийсь звук на дворі, після чого вона вийшла та побачила, що у паркан її домоволодіння в`їхав автомобіль червоного кольору (а.с.3).

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно із п.12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Наведені докази у їх системному поєднанні поза розумним сумнівом доводять ту

обставину, що ОСОБА_1 в порушення вимог п.12.3 ПДР при виникненні небезпеки для руху керованим ним транспортним засобом, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, унаслідок чого допустив зіткнення із парканом, що знаходиться в межах домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , та вочевидь спричинив його пошкодження.

Суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Царківського О.Ю. про те, що унаслідок ДТП не було пошкоджено паркан, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, позаяк вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, із об`єктивного аналізу яких, зокрема, характеру заподіяних автомобілю механічних пошкоджень, випливає, що останній рухався із чималою швидкістю, що зумовило значну силу удару при зіткненні, а тому безсумнівно призвело до пошкоджень не лише автомобіля, а й паркана, який є «майном» у розумінні означеної норми законодавства про адміністративні правопорушення.

Сформульована у протоколі суть адміністративного правопорушення узгоджується із диспозицією норми, котрою передбачено адміністративну відповідальність за описане діяння, а тому, виходячи із встановлених судом обставин, підтверджених належними, допустимими та достатніми доказами, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна.

В ч. 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно із довідкою заступника начальника начальника СВГ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Підопригори З. згідно бази даних ІП «ГСЦ Посвідчення водія» ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.16).

Проте, окреслена обставина не є самостійною підставою для неможливості накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, як зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту (ст. 286 КК України) або в цьому ж порушенні, вчиненому в стані

сп`яніння (ст. 286-1 КК України), незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Наведений правовий висновок, на переконання суду, є релевантним і при вирішенні питання про накладення на винну особу адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає, що на ОСОБА_1 доцільно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 605 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 247, 266, 276, 278, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106» судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної

сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя