Справа № 711/449/25
Номер провадження 3/711/261/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, ІПН НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ВАВ № 024252 від 15.01.2025, ОСОБА_1 15.01.2025 близько 14.15 год., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 ухилилась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по догляду та вихованню відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній приніс до школи № 21 м. Черкаси газовий (перцевий) балон з якого було здійснено вприск у приміщенні класу № 28 вказаного закладу його однокласником ОСОБА_3 , чим ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та пояснила, що 15.01.2025 її викликали до школи у зв`язку з тим, що однокласники сина застосували в приміщенні класу газовий балон, який належить ОСОБА_4 . Вона знала, що ОСОБА_5 носить із собою балон з перцевим газом для самозахисту. Вона пояснювала йому, що використовувати балончик не для самозахисту не можна. Так сталося, що його товариші показували кожен свій балончик і він також показав його, а однокласник ОСОБА_6 попросив його потримати і здійснив вприск газу. Вона вважає, що не повинна відповідати за дії інших дітей, оскільки прискав газом не її син. Надала суду характеристику зі школи на сина.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в тому що він досить довгий час носить балончик із собою для самозахисту від собак. 15.01.2025 після 6 уроку він з однокласниками пішов в клас відпочити, вони там трохи погралися, а потім ОСОБА_6 попросив показати балончик. Він дав йому балончик, але попередив, що бризкати в приміщенні не можна, але він не послухав і зробив один вприск.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з диспозицією ч. 2 ст. 184 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП виражається у різних видах адміністративно-карних дій (бездіяльності) зі сторони батьків або осіб, які їх замінюють, а саме: невиконання цими особами обов`язків по вихованню та навчанню неповнолітніх дітей; вчинення неповнолітніми адміністративних правопорушень; вчинення неповнолітніми, які не досягли віку, по досягненню якого можлива кримінальна відповідальність, дій передбачених Кримінальним кодексом України.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, додані: письмове пояснення ОСОБА_2 про те, що 15.01.2025 близько 14.10 год. він разом зі своїми однокласниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли до кабінету № 28, щоб відпочити після уроків. В кабінеті у шафі стояв антисептик, тому вони з хлопцями почали бризкати один на одного. Потім ОСОБА_9 запропонував здійснити вприск з газового перцевого балончика, який знаходився у нього в сумці. Діставши з сумки газовий балончик він передав його ОСОБА_10 , який здійснив натискання на кнопку балона, з якого прискнула невелика кількість газу. Відразу вони відчули першіння в горлі та носі, ОСОБА_6 відкрив вікно класу та вони швидко покинули приміщення класу, зачинивши за собою двері; фотокартка із зображенням газового балона, а також електронний витяг паспорту ОСОБА_1 із застосунку «Дія» та ксерокопія письмового пояснення ОСОБА_3 , з якого вбачається, що 15.01.2025 близько 14.10 год. після уроку він зі своїми однокласниками ОСОБА_11 та ОСОБА_7 залишились в кабінеті і вирішили заради розваги та цікавості випробувати газовий перцевий балончик в приміщенні класу школи, який приніс ОСОБА_12 запропонував зробити натискання, він зробив один вприск. Від різкого запаху і першіння в роті вони відразу відкрили вікно і вийшли з класу.

Зі змісту характеристики, виданої директором Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 21 ім. Ю.Іллєнка Черкаської міської ради, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що останній навчається в школі з четвертого класу. Навчається на достатньому та середньому рівнях, не в повну міру своїх сил, має зацікавленість лише до певних предметів, хоча міг би навчатись краще з усіх предметів. ОСОБА_5 має доволі широкий кругозір. Домашні завдання виконує систематично. На уроках переважно уважний, спокійний та організований. На зауваження завжди реагує та визнає свою провину. За характером привітний, спокійний, але інколи емоційно збудливий. Має друзів серед однокласників, але часто підпадає під вплив інших. ОСОБА_5 має гарні стосунки із вчителями, завжди привітний та ввічливий. ОСОБА_5 не один рік із задоволенням відвідує гурток журналістики, де він проявляє свої здібності та потенціал у сфері мас-медіа. Мати приділяє увагу вихованню сина на належному рівні. Регулярно спілкується з класним керівником та реагує на зауваження, проводить з ОСОБА_4 бесіди при необхідності.

Тобто з наданої характеристики, можна дійти висновку, що малолітній ОСОБА_2 , загалом характеризується, як відповідальна, дисциплінована, уважна та спокійна дитина, однак такий, що іноді може піддаватися впливу інших.

Разом з тим, суд зазначає, що дитячі пустощі через цікавість, нерозуміння наслідків своїх дій тощо (навіть під час перебування дитини в закладі освіти) не завжди є наслідком саме невиконання батьками обов`язків у вихованні дітей, а може пояснюватись впливом на дитину інших осіб, обставин чи явищ, певною обстановкою та обставинами в яких дитина в силу віку могла припуститись помилки.

Інших доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків суду не надано, а описання самого правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом його вчинення особою.

Крім того, до матеріалів справи не додана копія постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи викладене, в матеріалах справи не знайшлося підтвердження того, що ОСОБА_1 повторно протягом року ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків в контексті ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова