справа № 619/280/25
провадження № 3/619/200/25
Постанова

іменем України

28 січня 2025 року,

суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., у режимі відеоконференції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Гусейнова Е.Г. та захисника Крячка О.В., розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установила:

03.01.2025 о 21 год 35 хв у Харківській області, м. Дергачі по вул. Сергія Балаклицького водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21104 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. ОСОБА_1 відмовився продувати алкотестер Drager, прослідувати в медичний заклад на освідування відмовився, надавати письмові пояснення та ставити підписи теж відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав повністю, хахисник ОСОБА_2 у судовому засіданні просив закрити провадження по справі на тій підставі, що правопорушення з боку ОСОБА_1 працівниками поліції не зафіксовано та не інкримінується ОСОБА_1 , у зв`язку із чим посилання в протоколі на факт нібито керування ним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, не має правового значення. ОСОБА_1 ставиться у провину лише нібито вчинена ним відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарськи (п.2.5 ПДР). Вказаним п.2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. «Почервоніння очей» та «нечітка мова», про які працівник поліції каже на відеозаписі (21:37:40) не є ознаками алкогольного сп`яніння. Таким чином, матеріали справи не підтверджують встановлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 і факту його перебування у такому стані. Мова може йти лише про факт його нібито відмови від проходження такого огляду. ОСОБА_1 не отримував від поліцейських протокол про адміністративне правопорушення від 03.01.2025 року (час складання 22:08:39) серія ЕПР1 № 212318. Цей протокол складався за його відсутності. Йому не роз`яснювались його права. ОСОБА_1 відпустили, а вже потім почали складати протокол та інші документи щодо нього. Час складання протоколу 22:08:39, тобто через 22 хвилини 32 секунди після закінчення відеозапису. На відеозаписі не зафіксовано відмову ОСОБА_1 давати пояснення або ставити підписи в протоколі. Ці запитання були задані один раз (21:42:30 та 21:42:50), але відповіді на них не було. Більше пропозицій від працівника поліції не надходило. На відеозаписі не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від отримання протоколу, оскільки при ньому він не складався. Але в протоколі працівник поліції всупереч цьому факту зазначив про таку відмову. Складені працівниками поліції матеріали мають відповідати вимогам Інструкції № 1395, щоб суд міг прийняти їх в якості доказів вчинення адміністративного правопорушення. Пропозицій від працівників поліції проїхати для проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як і відмови ОСОБА_1 від такого огляду на відеозаписі немає. Працівники поліції вочевидь не дотримались передбаченої нормами законодавства процедури, порушили встановлений порядок такого огляду, внаслідок чого не тільки не отримали від ОСОБА_1 таку відмову, але й не зібрали докази на її користь. Із змісту відеозапису вбачається, що акт огляду та направлення на огляд були складені вже після закінчення спілкування з ОСОБА_1 . Це доводиться і тим, що в направленні на огляд зазначено час його складання (03.01.2025 о 21.45), але ж із відеозапису видно, що в цей час ніхто таке направлення не складає, а пропозиція ОСОБА_1 пройти такий огляд та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі відсутні. Таким чином, ОСОБА_1 не було вчинено порушення п.2.5 Правил дорожнього руху та адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки йому не було запропоновано проїхати для огляду до медичного закладу, відмова від проходження такого огляду не була ним висловлена, правопорушення не зафіксоване працівниками поліції належним чином. Крім того, працівниками поліції у встановленому порядку не було здійснено затримання транспортного засобу.

Суд зазначає, що правова позиція по справі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Не дивлячись на невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, його винуватість доказана у повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212318 від 03.01.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), від проходження огляду відмовився; направленням до КНП ХОР «ОНД», у якому зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), від проходження огляду відмовився; рапортом від 03.01.2025 поліцейського СРПП ВП №3 ХРУП №3, у якому зазначено, що під час спілкування з ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. На неодноразові вимоги пройти освідування на факт вживання спиртних напоїв ОСОБА_1 відмовився, також надавати письмові.

2Як установлено пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що всі документи складалися працівниками поліції не у присутності ОСОБА_1 , а після того, як він пішов, не спростовують факту відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та як наслідок вчинення ним правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП. Із оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалося надати пояснення, підписати протокол, але він відмовився.

За змістом ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Так, правопорушення було виявлено 03.01.2025 о 21 год 35 хв, а протокол серії ЕПР №212318 складено 01.03.2025 о 22 год 08 хв, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Доводи захисника щодо не підтвердження наявності ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 спростовані дослідженими у сукупності доказами.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так, відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про наявність ознак алкогольного сп`яніння і яких саме, що підтверджується відеозаписом, на що останній не заперечував та повідомив, що він дійсно вживав спиртні напої.

Щодо неможливості проведення судового процесу без вручення протоколу ОСОБА_1 суд зазначає, що він відмовився від отримання протоколу, про що мається відповідна відмітка у протоколі, але судом було направлено останньому копія протоколу і ним отримана.

Щодо доводів захисника про порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці за допомогою алкотестера «Драгер», останньому було запропоновано пройти огляд у медичній установі, але він не заявив про такий намір.

Доводи сторони захисту про те, що наданий суду відеозапис є недопустимим доказом, оскільки є небезперервним до її завершення, суд сприймає критично, враховуючи, що суду має бути наданий відеозапис, який містить докази, на підтвердження наведених в протоколі обставин, а не відеозапис всіх подій, які мали місце під час спілкування поліцейських з правопорушником. Наданий суду відеозапис є вичерпно інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність у матеріалах справи акту тимчасового затримання транспортного засобу та відомостей про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, то такі доводи не можуть бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки не спростовують відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та як наслідок вчинення ним правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Також суд зазначає, що ОСОБА_1 будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно ст. 34, 35 КУпАП, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, загальні основи накладення адміністративних стягнень, суддя дійшла висновку про накладення адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко