П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.01.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.130 КУпАП,

встановив:

11.07.2024 року о 16 год. 30 хв. у м. Львові по вул. Тролейбусна, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda З д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова від 12.11.2024 року №394/Р та на виконання рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова №9 від 01.11.2024 року, справу передано для розгляду судді Ванівському Ю.М.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання судових повісток рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, однак такі повернулись на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, тому таку поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до диспозиції частини 2 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №868610 від 11.07.2024 року, 11.07.2024 року о 16 год. 30 хв. у м. Львові по вул. Тролейбусна, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda З д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №868610 від 11.07.2024 року;

відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, на якій зафіксовано подію за участю ОСОБА_1 ;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.07.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено наступні ознаки сп`яніння: неприродна блідність обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці;

рапортом начальника взводу 1 роти 3 батальйону 1 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції Р. Каталах про те, що 11.07.2024 року перебуваючи у складі автопатруля «Омега -553» за адресою: м. Львів, вул. Тролейбусна, 7 було помічено транспортний засіб Mazda Зд.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не був пристебнутий паском безпеки. Даний транспортний засіб було зупинено, виявлено водія ОСОБА_1 та згідно бази ІПНП встановлено, що водій позбавлений права керування транспортним засобом, також в останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, як наслідок йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте водій відмовився від огляду;

довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Н.Дяків від 16.07.2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав 03.11.2016 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;

довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Н.Дяків від 16.07.2024 року про те, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортні засоби на території України не зареєстровані;

довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Н.Дяків від 16.07.2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 17.10.2023 року Сихівським районним судом м. Львова до адміністративної відповідальності за скоєння 25.08.2023 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

постановою серії ЕНА №2585550 від 11.07.2024 року, згідно якої до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251КупАП, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому його дії, з урахуванням повторного протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу правопорушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому, стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що автомобіль марки Mazda З д.н.з. НОМЕР_1 не належить ОСОБА_2 , а згідно довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області капітана поліції Н.Дяків від 16.07.2024 року за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортні засоби на території України не зареєстровані.

Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 ,який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.