Справа № 147/144/25
Провадження № 3/147/76/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від начальника Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Бурдейного Владислава Вікторовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву військової частини НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2025 року року до Тростянецького районного суду Вінницької області від начальника Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Бурдейного В. В. надійшли адміністративні матеріали відносно військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП.

З протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27 січня 2025 року вбачається, що старший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 на посаді офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву. Під час проходження військової служби, зокрема при виконанні обов`язків військової служби, відповідно до ст. 11,13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший лейтенант ОСОБА_1 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, утримуватися від негативних вчинків та стримувати інших від їх вчинення, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти і усувати їх причини, встановлювати такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України. Згідно з вимогами п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Так, відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» затвердженого Законом України від 01.03.2014, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час. Відповідно до ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_2 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що щ 08 год. 00 хв. у рядового, сержантського та офіцерського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 17 год. 00 хв. проводиться вечірній огляд на загальному шикуванні особового складу військової частини. 04.11.2024 старший лейтенант ОСОБА_1 здав посаду за попереднім місцем проходження військової служби та зобов`язаний був прибути но нового місця проходження військової служби - військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) - 08.11.2024. Проте, старший лейтенант ОСОБА_1 , прибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 лише 10.11.2024, час проводив на власний розсуд. Дозволу на нез`явлення на службу о 08 год. 00 хв. 08.11.2024 та перебування поза межами місця служби у період з 08 год. 00 хв. 08.11.2024 по 08 год. 00 хв. 10.11.2024 старший лейтенант ОСОБА_1 в командування військової частини НОМЕР_2 не питав та такий дозвіл не отримував. Зазначене вище недбале ставлення старший лейтенант ОСОБА_1 до військової служби впливає на боєздатність військової частини в цілому, знижує рівень готовності до виконання завдань за призначенням та дисципліни. Вказане підтверджено поясненням самого старшого лейтенанта ОСОБА_1 , та матеріалами з військової частини НОМЕР_2 . Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно з вимогами ст.276 КУпАП справа про військове адміністративне правопорушення підвідомча Тростянецькому районному суду Вінницької області.

Відповідно до ст.221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, в тому числі, передбачене ст.173-20 КУпАП розглядається судом протягом доби.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, однак в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності, висловився, що вину визнає в повному обсязі, щиро кається, просить призначити покарання у виді мінімального штрафу та послуг адвоката не потребує.

Згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-15 цього Кодексу, не належать до переліку справ, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, неявка ОСОБА_1 у судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду цієї справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби - тягне за собою накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, - тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогами ч.10 ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1, ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затв.Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію. Рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося, отже на цей час діє особливий період.

Всупереч інтересам служби та наведених вимог нормативно-правових актів ОСОБА_1 вчинив правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, і його дії за ч.2 ст.172-15 КУпАП кваліфіковано правильно.

Вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, зібраними у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 27.01.2025; актом службового розслідування щодо запізнення до нового місця проходження військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_1 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 03.12.2025; наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №1494 від 11.11.2024 Рапортом ОСОБА_1 від 10.11.2024; витягом з наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (по особовому складу) №366 від 05.09.2024; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №320 від 03.11.2024; приписом на ім`я старшого лейтенанта ОСОБА_1 , в якому встановлено строк прибуття до військової частини НОМЕР_2 08.11.2024; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №322 від 10.11.2024; доповіддю ВЧ НОМЕР_2 № НОМЕР_4 від 11.11.2024; бланком отримання пояснень від 17.11.2024, Медичною характеристикою на військовослужбовця ОСОБА_1 ; посвідченням офіцера НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 ; наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №1857 від 03.12.2024 "Про результат службового розслідування"; службовою характеристикою від 27.01.2025 на ім`я ОСОБА_1 та доводами старшого лейтенанта ОСОБА_1 наведеними в його заяві, адресованій суду.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що передбачене диспозицією ч. 2 ст.172-15 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП знайшло своє підтвердження «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Згідно зі ст. 34 КУпАП, обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Призначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відповідно до вимог ст. 34, 35, 283 КУпАП та враховує ступінь вини і матеріальний стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст.33 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість та достатність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП

Згідно зі ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Однак, для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №640/7310/19.

Системний аналіз ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори, звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, однак не звільняються від обов`язку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 необхідно стягнути 605,60 грн судового збору.

Керуючись ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір", ч.3 ст.172-15, статтями 221, 283-285, 294, 321 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави (рахунок UA0002898, , одержувач ГУК у Вінницькій області/с. Ободівка/21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави (рахунок - UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Вінницького апеляційного суду.

Постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями посадовими особами і громадянами (ст.298 КУпАП).

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу та судового збору, негайно подаються до суду.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, в даному випадку 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О. Г. Борейко