Справа № 946/9918/24
Провадження № 3/946/74/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2025 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши адміністративні матеріалами, які надійшли з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2024 року до суду з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193431 від 10.12.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Так, судом встановлено, що 10.12.2024 року о 16 годині 50 хвилин в м. Ізмаїл, вул. Запорізьких козаків, №31, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, для того щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, та допустив наїзд на транспортний засіб Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, п. 2.3. б. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні від 23.01.2025 року зазначив, що була погана погода. Другий учасник вискочив з гаражу і перегородив дорогу, у зв`язку з чим він, ОСОБА_1 , не встиг почати гальмувати і в`їхав у другого учасника. Він не згодний з протоколом, він не винуватий. Фари дійсно у ОСОБА_2 були увімкнути, однак він вискочив раптова, та він, ОСОБА_1 не мав змоги загальмувати та попередити зіткнення. Також у судовому засіданні 30.01.2025 притягуваний доповнив, що він не вмикав сигнал повороту. У потерпілого є також інша камера, однак відео з неї він не надає. Потерпілий створив аварійну обстановку, та саме через це сталося ДТП. Потерпілий різко вискочив на дорогу, та притягуваний не встиг загальмувати, хоча намагався.

ОСОБА_2 , інший учасник ДТП, у судовому засіданні від 23.01.2025 року зазначив, що є відео, що він стояв і збирався заїхати в гараж. ОСОБА_1 порушив ПДР та бачивши перепону не зупинився, не об`їхав та в`їхав в стоячий автомобіль. Також у судовому засіданні 30.01.2025 потерпілий доповнив, що від перехрестя до місця ДТП було 32,7 метрів (що вбачається зі схеми), а отже притягуваний мав усі можливості та час уникнути ДТП.

Представник потерпілого ОСОБА_3 зазначила, що ДТП було скоєне з вини притягуваного, який дотримався безпечної швидкості руху, не зреагував належним чином на перешкоду, хоча мав усі можливості загальмувати чи об`їхати стоячий автомобіль притягуваного. Автомобіль потерпілого стояв із увімкнутими фарами, а отже його було добре видно. Однак притягуваний не забезпечив безпечності руху, при тому, що у притягуваного було більше 6 секунд після того як потерпілий на своєму авто зупинився на смузі притягуваного. Водій повинен бути уважним.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, представника потерпілого, дослідивши матеріали справи, надані відеозаписи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно до 2.3. б. ПДР, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, для того щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, та допустив наїзд на транспортний засіб Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, п. 2.3. б. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Всупереч доводам, зазначеними у судовому засіданні ОСОБА_1 , які в цілому зводяться до того, що він діяв відповідно до вимог ПДР, порушень ПДР ним не було допущено, суд констатує, що наявні в матеріалах справи докази, надають суду можливість встановити обставини події за участі ОСОБА_1 по суті інкримінованого йому правопорушення, що узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та не суперечать йому.

Не спростовують інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення доводи про те, що фари на автомобілі ОСОБА_2 були увімкнуті і що він має намір здійснювати рух, а також, не відповідають дійсності доводи, що потерпілий різко виїхав на полосу притягуваного, що не дало змогу йому зреагувати та уникнути ДТП.

Так, з наданих відеоматеріалів вбачається, що потерпілий виїхав завчасно і мінімум за 5 секунд до зіткнення находився у стоячому положенні, що давало можливість ОСОБА_1 , з урахуванням невеликої швидкості руху (що вбачається з відеозапису), зреагувати і об`їхати перешкоду або загальмувати. Тобто в даному випадку автомобіль потерпілого вже вважався перешкодою, яку притягуваний повинен був об`їхати, або перед якою зупинитися. Притягуваний в`їхав в автомобіль, який знаходився у стоячому стані. На час зупинки потерпілого та його знаходження у нерухомому стані певний період навіть не було видно світла фар автомобіля притягуваного, який наближався, що каже про те, що він знаходився на достатній віддаленості від перешкоди у виді стоячого автомобіля.

Також суд звертає увагу, що притягуваний не був позбавлений можливості здійснити об`їзд перешкоди у вигляді авто потерпілого або завчасно загальмувати перед ним.

Крім того, судом враховуються положення п.12.2, 12.3 ПДР, яких також повинен був дотримуватись притягуваний. Так, згідно 12.2 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. Відповідно до п.12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Також суд враховує надані потерпілим письмові пояснення які відповідають встановленим обставинам справи.

Тобто, всупереч викладеним доводам, суд констатує, що доказам по справі надано належну та об`єктивну оцінку, та твердження правопорушника про те, що в його діях відсутніх склад інкримінованого йому правопорушення, не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи суду не надані, а наведені не спростовують обставини, що свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, оскільки зведені лише до незгоди з обставинами, викладеними в протоколі без наведення будь-яких додаткових обставин.

Той факт, що в діях іншого учасника ДТП також можуть бути певні порушення ПДР не свідчать про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями, допущеними ОСОБА_1 та вчиненим ДТП, а цей зв`язок в свою чергу належним чином доведений матеріалами справи.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 124 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яку він висловив у судовому засіданні, процесуальна поведінка такої особи, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами та не узгоджуються з дійсними обставинами справи, а отже розцінюються судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, що призвело до отримання механічних пошкоджень транспортних засобів, також повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193431 від 10.12.2024 року, схемою місця ДТП від 10.12.2024 року, письмовими поясненнями наявними в матеріалами справи, відеозаписами та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе правопорушення.

Обставини, які відповідно за ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу, оскільки суд вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,6080 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови виготовлений 31.01.2025 року.

Суддя: А.С. Адамов