ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/336/24 Номер провадження 33/814/200/25Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Охмака Валентина Івановича на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 04.02.2024 року о 23 годині 14 хвилин, керуючи т/з ВАЗ 21083 д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Мала Кохнівка, по вул. Шкільна, буд.1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, млява нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Охмак В.І. подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року та прийняти нову постанову, якою визнати відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, поліцейські під`їхали до автомобіля, який знаходився у нерухомому стані та в якому знаходився він та його товариш ОСОБА_2 .

Крім того, посилається на те, що на відеозаписі який було надано до суду першої інстанції не взяв ці свідчення до уваги та прийняв незаконну постанову.

Стверджує, що було відсутнє керування транспортним засобом, а відмова від проходження огляду на стан сп`яніння має бути нерозривно пов`язаний з керуванням перед цим транспортним засобом, то відсутній і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2024 року о 23 годині 14 хвилин, керуючи т/з ВАЗ 21083 д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Мала Кохнівка, по вул. Шкільна, буд.1, водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, млява нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 282818 від 04.02.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився проходити огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер»; направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров`я, диском з відеозаписом з бодікамери, на якому зафіксовано обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Щодо доводу апеляційної скарг, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, поліцейські під`їхали до автомобіля, який знаходився у нерухомому стані та в якому знаходився він та його товариш ОСОБА_2 , апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ 21083 д.н.з. НОМЕР_1 , в ході перевірки документів було встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 (хронологічний відрізок 23:11:25 - триває далі), в подальшому працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, оскільки в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота (хронологічний відрізок 23:19:40 триває далі). ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (хронологічний відрізок 23:21:28 триває далі) в подальшому працівниками поліції було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №282818 від 04.02.2024 року відповідно до якого вбачається, що в останнього було виявлено знаки алкогольного сп`яніння: а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, млява нечітка мова, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Охмака Валентина Івановича задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Охмака Валентина Івановича залишити без задоволення.

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин