КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8824/24
Провадження № 3/552/24/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2025

24 січня 2025 року Суддя Київського районного суду м. Полтави Любчик В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з ГУ ДПС у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 директора ТОВ Спешлтех, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ГУ ДПС в Полтавській області направлено до Київського районного суду м. Полтави протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу№11271 від 06.12.2024 року, складеного головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Полтавській області Литовченко А.О., 21.11.2024 о 10:50 год директор ТОВ Спешлтех ОСОБА_1 в магазині Ябко, за адресою: м. Полтава, вул. Героїв ОУН, 26, не забезпечила проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та проведенні у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, чим порушила п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстрів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце, час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Через підсистему Електронний суд надійшли заперечення представника ОСОБА_1 адвоката Кропивницької У.М. в яких вона зазначила, що ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення не погоджується, свою вину не визнає, оскільки обставини, викладені в протоколі, не відповідають дійсності. Наявність Акта фактичної перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини суб`єкта господарювання у вчиненні ним адміністративного правопорушення. Наведені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості відображають лише позицію однієї із сторін - контролюючого органу. Крім того, до протоколу не долучено жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155-1 КУпАП. Зокрема, не долучено доказів вчинення правопорушення (невидачі розрахункового документа відповідної форми), пояснень свідків, фото та відеоматеріалів тощо. Податковим органом не було відібрано пояснень від особи, на яку складено протокол. Уповноваженою особою не роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, відсутня відмітка в протоколі. Продаж товару, про який вказує суб`єкт владних повноважень, був фіскалізований відповідно до вимог податкового законодавства, відповідний фіскальний чек був виданий працівникам податкового органу в приміщенні магазину. Враховуючи викладене просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає можливим на підставі ст. 268 КУпАП розглянути справу у відсутність особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Частиною 1 ст. 155-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Зокрема такий порядок встановлено відповідно до п. 1 ст. 3 Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Водночас, у протоколі фабула правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП викладена в такій редакції: не забезпечено проведення розрахункової операції з використання програмного реєстратора розрахункових операцій, а саме, викладено лише зміст п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Таким чином, у фабулі зазначеного протоколу не зазначено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП: за яких обставин не забезпечено проведення розрахункової операції з використання програмного реєстратора розрахункових операцій, при продажу якого товару (або наданні послуги); за який конкретно період, конкретні дії або бездіяльність ОСОБА_1 , які містять ознаки адміністративного правопорушення.

Зурахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Каrelin v. Russia»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, суд позбавлений можливості змінювати суть адміністративного правопорушення з огляду на вищевказане.

Єдиними доказами, в яких вказується про факт порушення ОСОБА_1 щодо не проведення розрахункової операції, є протокол про адміністративне правопорушення та копія акту (довідки) фактичної перевірки.

Разом із тим, протокол, як доказ, сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom). п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Крім того, відповідно до п. 86.1. ст. 86 ПК України, акт перевірки - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати. Згідно з положень ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки.

Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

Таким чином, акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

У своїй практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Інші докази, якими доводилась винуватість ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні.

Отже, за таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріали, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, не містять належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 283 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Любчик