Справа № 375/1940/23 Головуючий в суді І інстанції - Штифорук О.В.
Провадження № 33/824/660/2025 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Заліського Богдана Сергійовича - захисника ОСОБА_1 на постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 15 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Як вбачається з постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 017168 від 18.11.2023 року, 18.11.2023 року о 22:05 рухаючись у смт. Рокитне по вулиці Заводській ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi Outlander (державний номерний знак НОМЕР_1 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Заліський Б.С. - захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з переглянутого відеозапису, який міститься в матеріалах справи видно, що відеозапис розпочато о 22 год 10 хв. 18.11.2023 року (при цьому згідно протоколу ОСОБА_1 нібито керував автомобілем о 22 год 05 хв), автомобіль «Mitsubishi Outlander» чорного кольору стоїть припаркований передньою частиною до кам`яного паркану (це паркан навколо церкви, напроти відділку поліції в центрі смт. Рокитне). Двигун автомобіля не працює, габарити вимкнені. Поруч стоїть працівник поліції, який веде розмову з ОСОБА_1 , при цьому в ході розмови останній неодноразово заперечує працівникам поліції керування ним автомобілем.

Зазначає, що ОСОБА_1 пояснив, що того вечора він знаходився вдома в квартирі АДРЕСА_2 , його будинок знаходиться через один житловий багатоквартирний будинок від відділку поліції (на відстані не більше 50-ти метрів від поліції). Свій автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» він як завжди, під вечір, а саме, біля 17-18 години запаркував навпроти поліції, під кам`яним парканом церкви.

ОСОБА_1 перебував того вечора у своїй квартирі, в цей час були сильні обстріли України з боку росії (летіли ракети, БПЛ). Близько 22 години вечора, у зв`язку з обстрілами, він вирішив піти до свого автомобіля, щоб взяти в ньому ключі від підвалу будинку, аби мати змогу спуститися в підвал будинку, як у бомбосховище. Коли він забрав ключі від підвалу будинку зі свого автомобіля, то до нього підійшли працівники поліції, які почали стверджувати, що він керував ним, хоч він постійно заперечував це, тому і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Можливо в ході розмови з працівниками поліції в чомусь себе і оговорив, але керування автомобілем заперечував, оскільки дійсно ним не керував.

Разом з тим, враховуючи, що відеозапис виконаний з порушенням Інструкції, затвердженої наказом МВС №1026 в частині початку виконання службових обов`язків по документуванню інкримінованого правопорушення, тобто, не зафіксовано факт керування транспортним засобом особою, якій інкримінується правопорушення, захист вважає, що даний відеозапис є недопустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №841768 від 21.11.2023 року, винесена відносно громадянина ОСОБА_2 . Сторона захисту вважає дану постанову неналежним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки постанова винесена стосовно іншої особи та в інші дату та час, які не мають жодного відношення до обставин, що розглядаються стосовно ОСОБА_1 .

Також вказує, що в матеріалах справи в порушення ч.1 ст.266 КУпАП відсутній будь-який процесуальний документ, що підтверджує відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, адвокат Заліський Б.С - захисник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За правилами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 18.11.2023 року о 22:05 рухаючись у смт. Рокитне по вулиці Заводській, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi Outlander (державний номерний знак НОМЕР_1 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які містяться в матеріалах справи, є належними, допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно положень ст.16 Закону України «Про дорожній рух» (зі змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №017168 від 18.11.2023 року;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.11.2023 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- дисками з відеозаписами події правопорушення, зафіксованими на нагрудну бодікамеру працівниками поліції.

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Зазначена у протоколі інформація відповідає обставинам, зафіксованим на долученому до протоколу відеофайлі, тому доводи апеляційної скарги щодо порушення працівниками патрульної поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення не беруться до уваги апеляційним судом, так як з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Слід зазначити, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України і утворює самостійний склад правопорушення, так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції (файл 20231118_23004700N_0374 проміжок часу: 3.18-4.00), в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 в ході спілкування з працівником поліції вказав, що відігнав свій автомобіль на двадцять метрів. Тим самим він підтвердив факт керування транспортним засобом.

Інші доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Зазначене ним порушення спростовується матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Заліського Б.С. - захисника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Заліського Богдана Сергійовича - захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 15 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник