Справа № 298/2044/24
Номер провадження 3/298/1389/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, з середньою освітою, за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , про вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №246170 від 24.11.2024 року, ОСОБА_1 24.11.2024 о 16 год. 20 хв., перебуваючи у нетверезому стані за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї тещі ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме ображав її нецензурною лайкою, виганяв з будинку та погрожував фізичною розправою. Своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

У судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, заперечив. Вказав, що не ображав нецензурною лайкою ОСОБА_3 та, тим паче, не погрожував фізичною розправою. Пояснив, що в той день конфліктував зі своєю дружиною, розмовляв з нею на завищених тонах, у що втрутилась ОСОБА_3 , якій він просто на підвищеному тоні сказав не втручатися, у результаті чого остання викликала поліцію. При цьому вказав, що на сьогодні з потерпілою він примирився. Вибачився перед нею. Вона до нього претензій ніяких не має. У вчиненому щиро розкаюється. Обіцяє, що більше такого не повториться.

Потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові докази, додані до них, суддя дійшла таких висновків.

В ч. 1 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється у визначеному законом порядку на основі доказів у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дії ОСОБА_1 згідно з протоколом кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства психологічного характеру, яке полягає у погрозі фізичною розправою, нецензурній лайці, виганянні з будинку.

В ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Аналіз протоколу та доданих до нього матеріалів показує, що такі не містять у собі беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП умисного вчинення будь-яких дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю ОСОБА_4 .

Так, матеріали справи не містять жодних доказів, на підставі яких можна встановити наявність наслідків, які проявились у завданні шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, аналіз матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснень, показує, що 24.11.2024 мав місце конфлікт на ґрунті спору між ОСОБА_1 з приводу використання сімейного бюджету, у який втрутилась потерпіла, у результаті чого ОСОБА_1 їй відповів у грубій формі не втручатись.

В аспекті наведеного суддя звертає увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером є лише зіткненням протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами чи іншими діями або бездіяльністю, які однак не спрямовані на умисне завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, спричинення йому психологічних страждань, пов`язаних з приниженням та/або демонстрацією його залежного становище від кривдника тощо.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року

№23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

В силу положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Зважаючи на наведене, суддя позбавлена можливості констатувати про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Тому суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях складу вказаного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.