Справа № 751/9410/24
Провадження №3/751/177/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О.

при секретарі Бобровник Н.В.

з участю захисника Бабинця С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В с т а н о в и в :

15.10.2024 о 12 год. 07 хв. у м. Чернігів по вул. Олександра Довженка, 132, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Cavalier, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікарні відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

За даним фактом стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав повноваження на представлення своїх інтересів у суді захиснику Бабинцю С.П., який в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що у ОСОБА_1 з відеозапису не вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння, а тому вимога поліцейського пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння була безпідставною. З огляду на протиправний характер дій працівників поліції та безпідставність їх вимог, ОСОБА_1 не може нести адміністративну відповідальність за невиконання незаконної вимоги працівників поліції, а отже його дії не містять складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, в якому вказані ознаки сп`яніння та відповідно до якого огляд не проводився; рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що міститься на доданому до протоколу оптичному диску.

Так, із оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Надалі, після повідомлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд з метою виявлення стану сп`яніння в лікаря-нарколога. При цьому поліцейським було роз`яснено про відповідальність за таку відмову.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника про те, що вимога поліцейського пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння була безпідставною через відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, з огляду на наступне.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким обов`язком згідно з національним законодавством є обов`язкове проходження огляду на вимогу працівника поліції. Проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння передбачено імперативною нормою, яка передбачає обов`язкове проходження огляду на вимогу поліцейського у випадку виявлення ним ознак сп`яніння, незалежно від особистих обставин та бажання особи, щодо якої порушується таке питання.

Ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначені у пунктах 3 та 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Так, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Суд зауважує, що пункт 2.5 Правил дорожнього руху не дає водію права відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння у тому випадку, якщо такий водій не згоден із ознаками, які були зазначені працівниками поліції в якості ознак сп`яніння. Саме висновок, складений лікарем за наслідками проведення відповідних процедур, і є визначеним законом доказом, який дозволяє в контексті таких обставин відрізнити правомірну поведінку водія від неправомірної, а тому відмови від проходження огляду з підстав незгоди з наведеними працівниками поліції ознаками сп`яніння чинним законодавством не передбачено. Наведене є достатньою та самостійною підставою для відхилення аргументів захисника щодо уявних ознак сп`яніння.

Усталена судова практика в даній категорії справ свідчить на користь позиції щодо того, що під час розгляду справи про притягнення особи до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд не повинен досліджувати відеозапис на предмет відтворення таких ознак та ретроспективно здійснювати перевірку їх дійсності. Суд зауважує, що технічні можливості відеофіксуючих пристроїв, особливості оформлення адміністративних матеріалів у темну пору доби або в складних погодних умовах, поведінка водія під час оформлення матеріалів та інші фактори не дають реальної можливості ретроспективно відтворити наявність або відсутність таких ознак. Більше того, як уже було зазначено, Правила дорожнього руху не надають водієві права відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а отже така ретроспективна оцінка з боку суду позбавлена юридичного сенсу.

Суд зауважує також, що не виключеною ситуація очевидного та об`єктивного перевищення повноважень з боку працівників поліції, однак у межах даної справи ознак такого перевищення не було встановлено. У решті ж випадків водій зобов`язаний пройти огляд на визначення наявності стану наркотичного сп`яніння незалежно від свого суб`єктивного бажання, і саме результати такого огляду, проведеного зокрема із застосуванням лабораторного дослідження біологічних зразків, надають можливість об`єктивно визначити правомірність або протиправність тверджень про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

Також суд зазначає, що передбачені статтею 130 КУпАП адміністративні правопорушення мають підвищену суспільну небезпеку і суд не може робити жодних необґрунтованих виключень у питаннях накладення адміністративних стягнень за такі порушення. Протилежний підхід означав би порушення принципу юридичної визначеності в аспекті передбачуваного, послідовного та недискримінаційного застосування закону.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які доповнюють один одного та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП суд не вбачає.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, ч. 1 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Суддя: А.О. Діденко