Справа № 539/191/25
Провадження № 3/539/126/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Гуменюк Г.М. розглянувши матеріали, які надійшли з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України; РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

30.11.2024 року близько 02 год 15 хв гр. ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання, навчання та виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 2010 року народження, внаслідок чого остання самовільно залишила місце проживання та відмовлялася повертатися додому, уникаючи сварки з матір`ю, що могло завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю дитини, чим порушила ст. 150 Сімейного кодексу та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 184 КУпАП. Місце перебування дитини встановлено працівниками поліції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, надала суду пояснення по обставинах справи, які зводяться до того що у її дочки підлітковий вік, що безумовно впливає на її поведінку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Об`єктивною стороною вказаного адміністративного правопорушення, є невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП України, з наступних підстав.

Так, у протоколі серії ВАВ №029478 від 18.12.2024 року кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП, при цьому не зазначено, що вона притягувалася до адміністративної відповідальності протягом року ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, не міститься таких даних і в матеріалах справи, а диспозиція ч.2 ст. 184 КУпАП, передбачає вчинення дій, що передбачені ч.1 ст.184 КУпАП повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 30.11.2024року близько 02год. вона виявила, що донька не знаходиться вдома, після чого зателефонувала на гарячу лінію 102. Про ухилення від виконання батьківських обов`язків не свідчить лише поведінка дитини, яка в даному випадку самовільно залишила місце проживання, в діях батьків мають міститись ознаки невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством, які в даному випадку відсутні.

З матеріалів даної справи не вбачається невиконання яких конкретно батьківських обов`язків ОСОБА_1 , призвело до складання даних матеріалів про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад вказаного правопорушення, а саме ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Крім того, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором поліції у порушення ч. 1 ст. 256, ст. 251 КУпАП допущена неповнота та неправильність складання протоколу про адміністративні правопорушення та надання доказів до суду. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суд наголошує, що не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення,а з має виходити з доказового аспекту презумпції невинності.

Будь які сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до адмінвідповідальності.

При цьому судом враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 23, 33, 184, 221, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене за ч.2 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в десятиденний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Г.М. Гуменюк