Справа № 137/1277/24
Провадження № 33/801/16/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Літинського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-2, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Літинського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-2, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та на підставі статті 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 23 серпня 2024 року о 01 год 00 хв по вул. Л. Українки в селищі Літин Вінницького району Вінницької області він керував автомобілем марки «Subaru Outback», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Крім того не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору, а також спеціального звукового сигналу службового автомобіля.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Літинського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року; визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн 00 к.; провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівники поліції в порушення вимог статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок) не запропонували та не забезпечили проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Долученні до матеріалів справи відеозаписи є небезперервними та неповними, що є порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 лютого 2018 року № 1026.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

27 січня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням його на лікуванні, однак доказів на підтвердження зазначених обставин не надав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 627000 та ЕПР1 № 116306 від 23 серпня 2024 року 23 серпня 2024 року о 01 год 00 хв по вул. Л. Українки в селищі Літин Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Subaru Outback», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Крім того не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору, а також спеціального звукового сигналу службового автомобіля.

Протоколи складені уповноваженою особою, а їх зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протоколи підписані особою, яка їх склала. Суть правопорушень, викладена у протоколах, відповідає ознакам складу правопорушень, передбачених статтею 122-2, частиною першою статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 своїм правом надати пояснення, висловити будь-які зауваження щодо оформлення протоколів чи їх неправдивості, не скористався, відмовившись при цьому від їх підписання.

Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Статтею 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною першою статті 122-2 КУпАП і полягають у невиконанні ним вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, що підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення та долученим до матеріалів справи відеозаписом, з якого видно, що на вимогу поліцейських зупинитись, яка була подана звуковими та світловими сигналами, водій не зупинявся та продовжував рух.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735 та Порядку, відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (пункт 7 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода), у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис є доказами у справі про адміністративне правопорушення та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд правильно взяв їх до уваги. Апеляційний суд не бачить підстав не довіряти вищезазначеним доказам, оскільки вони не спростовані матеріалами справи, в тому числі і доводами апеляційної скарги.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис и, які було надано до суду, є неповними та перериваються, тому що КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути наданий до суду як доказ у справі про адміністративне правопорушення, а для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було направлено для огляду в найближчий заклад охорони здоров`я спростовуються відеозаписом та матеріалами справи, з яких видно, що поліцейський направив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, зокрема до Комунального некомерційного підприємства «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради.

Інші доводи, на які посилається заявник, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Літинського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк