Провадження № 33/824/1263/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 5 грудня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 5 грудня 2024 року у задоволенні клопотання захисника Тананакіна О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на даний час - відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою захисник ОСОБА_1 - адвокат Тананакін О.В., 16 грудня 2024 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 5 грудня 2024 року скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі зупинити до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 294 КУпАП містить примітку, згідно з якою офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» міститься у Рішенні Конституційного Суду №2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.

Так, у рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 визначено, що положення частини 2 статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною 1 статті 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу (заходи впливу, що застосовуються до неповнолітніх); про закриття справи.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені інші постанови судді, крім зазначених в ст. 284 КУпАП.

Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

За таких обставин, постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 5 грудня 2024 року не може бути предметом апеляційного оскарження, оскільки така постанова не входить до вичерпного переліку судових рішень, передбаченого ст. 284 КУпАП, право на оскарження яких регламентовано ст. 294 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вище викладене, апеляційний суд повертає апеляційну скаргу особі, яка її подала.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права звернутися з апеляційною скаргою на постанову, якою притягнуто особу до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, рішенням Конституційного Суду №2-рп/2015 від 31 березня 2015 року, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 5 грудня 2024 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана