Дата документу 23.01.2025
Справа № 334/9642/24
Провадження № 3/334/123/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2024 року о 20 годині 11 хвилин, в м. Запоріжжя, Дніпровському районі, просп. Металургів, біля буд. 2-г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110206», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість ходи. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим судом про дату та час слухання справи у Ленінському районному суді м. Запоріжжя, про що свідчать конверти, які повернулися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», засідання 23.1.22024 та 20.01.2025 року не з`явився. Також, про дату та час судового засідання повідомлявся, шляхом направлення СМС, зазначеного ним у протоколі про адміністративне правопорушення, проте жодне СМС не було доставлено з причини «абонент тимчасово недоступний».

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право особи, щодо якої складено адміністративний протокол, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Суд враховує те, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" доставляються відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, а згідно п.991 згаданих Правил рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як ухилення від явки до суду з метою затягування розгляду справи та неможливості прийняти рішення у строк, встановлений ст. 38 КУпАП, а тому суд не вбачає підстав відкладати розгляд справи, оскільки правопорушник за період перебування на розгляді суду матеріалів справи не скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надав пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №176060 від 17.11.2024 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- рапортом інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Віталія Григор`єва (а.с.2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «ОКЗзНПД та СЗХ» ЗОР, згідно якого в графі «результати огляду» зазначено «огляд не проводився у зв`язку з відмовою» (а.с.3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , за змістом яких зазначив, що авто він не керував. В той день він чекав в авто свого знайомого, який вийшов в магазин. Коли він змерз, то пересів на бік водія та запустив авто, щоб включити пічку, проте машина покотилася. Він, як особа, яка вміє керувати транспортним засобом, лише вивернув кермо.

- відеозаписом подій, який в повній мірі узгоджується з іншими доказами по справі;

- довідками з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» (а.с. 5,7-9);

Доводи ОСОБА_1 в письмових поясненнях про те, що він нібито не керував транспортним засобом, спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, яким зафіксовано рух транспортного засобу «ЗАЗ 110206», державний номерний знак НОМЕР_2 , який біля бордюра на зупинці громадського транспорту здає назад та вивертає колеса на виїзд з місця його зупинки, а коли водій бачить проблискові маячки червоного кольору від поліцейського авто, то виконує маневр щоб вирівняти авто та стати паралельно бордюру. Далі, до даного авто підходить співробітник поліції, а з водійського місця виходить особа, яка в подальшому встановлена як ОСОБА_1 .. Суд враховує, що коли ОСОБА_1 поїхав до приміщення ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з ключами від автомобіля. Протягом поверхневого огляду ОСОБА_1 та в ході спілкування працівників поліції протягом 1,5 години (з 20 годині 11 хвилин 17.11.2024 р. до 21 години 41 хвилину 17.11.2024 р.) з ОСОБА_1 жодний знайомий з магазину так і не вийшов, знайомий, який нібито був за кермом та є власником авто, ОСОБА_1 не телефонував. Крім того з відеозапису вбачається чітка відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме він каже (далі-мовою оригіналу): «Зачем оно мне надо», «я не трезвый, что дальше», «какой в этом смысл» (час відеозапису 0:24).

Така поведінка ОСОБА_1 вказує на те, що він мав на меті уникнути відповідальності.

Отже, у суду не виникає сумнівів щодо факту керування та свідомої відмови з боку водія ОСОБА_1 пройти медичний огляд.

Згідно з положеннями пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за дії передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З Довідки згідно бази даних підсистеми «Адмінпрактика» вбачається, що ОСОБА_1 постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №332/2946/24 притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28.02.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №333/10965/23 притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя встановив, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР, а саме відмовився у встановленому законом порядку пройти медичний огляд на стан сп`яніння, будучи особою, яка двічі протягом року була піддана адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП,

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують відповідальність не встановлені. Обставини, що обтяжують відповідальність не встановлені.

Враховуючи характер та небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, неправомірні дії ОСОБА_1 мають системний характер, а тому суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на 10 років та без конфіскації транспортного засобу, виходячи з наступного.

Суд не застосовує до ОСОБА_1 конфіскацію транспортного засобу, оскільки він не є власником автомобіля «ЗАЗ 110206» державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , про що свідчить реєстраційна картка транспортного засобу (а.с. 6).

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день прийняття постанови складає 605,60 гривень.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 23,24,33-38,130,268,279,280,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, в установу банку України не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення копії постанови суду, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу та судового збору у вказаний термін, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для організації примусового виконання в порядку, встановленому законом.

Роз`яснити, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у випадку примусового виконання даної постанови, з правопорушника підлягає стягненню штраф, визначений даною постановою, у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Коломаренко К. А.