П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , -

В С Т А Н О В И В :

05.11.2024 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав її словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 10.01.2025 ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що 05.11.2024 він був вдома один і нікого не ображав, нікому не погрожував. Дружина приїхала додому у схвильованому стані, повиривала відеокамери і поїхала. 06.11.2024 він надав поліції пояснення, про те, що конфлікту не було.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні 10.01.2025 просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення відносно неї та дитини домашнього насильства, що мало місце за вказаних в протоколі обставин та триває з 2022 року та негативно впливає на її фізичне та психічне здоров`я.

30.01.2025 ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не з`явились. Адвокат Трофімов А.В. надіслав на електронну адресу суду клопотання про закриття провадження по справі, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення домашнього насильства його підзахисним. Зокрема, у судовому засіданні ОСОБА_2 , надаючи пояснення, звертала увагу суду на неприязні відносини з чоловіком ОСОБА_1 , а не про події які мали місце 05.11.2024. При цьому саме по собі висловлення образ не утворює складу адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КупАП, оскільки відсутні наслідки, передбачені диспозицією статті.

30.01.2025 потерпіла ОСОБА_2 та її захисник у судове засідання не з`явилися. Адвокат Чайковська Р.А. надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та у відсутності її підзахисної.

Враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої та думку їх захисників, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у редакції на час складання адміністративних матерніалів, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 указаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, зміст якого охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не утворюють собою домашнє насильство, натомість є складом адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи містять пояснення потерпілої ОСОБА_2 , які стали підтавою складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до додатків протоколу, а саме рапорту чергового та протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.11.2024 вбачається, що 06.11.2024 о 09:45 надійшла заява від заявниці ОСОБА_2 , в якій остання просила прийняти міри відносно чоловіка ОСОБА_1 , який вчиняє відносно неї та її дітей псилогічне та економічне насильство.

З наданих безпосередньо у судовому засіданні поясненнях ОСОБА_1 вбачається, що зазначені особи перебувають у стані триваючого конфлікту, пов`язаного з веденням спільного побуту, сімейних відносин тощо. При цьому, можливі нецензурні висловлювання та образи в межах конфлікту, який стався 05.11.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження ймовірного заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки є обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 05.11.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, окрім письмових пояснень, наданих самими учасниками, які свідчать про те, що даний конфлікт є триваючим.

При цьому, суд звертає увагу на те, що дії визначені у пункті 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» становлять склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, лише за умови, що в наслідок їх вчинення така шкода настала (що може підтверджуватись відповідними медичними документами, висновком експерта). В іншому ж випадку за відсутності таких даних доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи) і відображені у постанові судді.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи вищенаведені недоліки та суперечності, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов переконання про відсутність беззаперечних і достатніх, переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 саме 05.11.2024 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу і події адміністративного правопорушення.

Водночас, відповідно до змін, внесених у статтю 173-2 КУпАП Законом України № 3733-IX від 22.05.2024, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є настання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого. Сама лише можливість настання такої шкоди, в силу приписів ст. 8 КУпАП, із 19.12.2024 не може бути підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

За вказаних вище обставин, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 280, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя