Справа № 570/109/25
Номер провадження 3/570/244/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., з участю ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 09.02.2000 р. Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, права згідно ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України роз`яснено, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №213466 від 05.01.2025 р., 05.01.2025 р. о 14 год. 15 хв. в с. Обарів по вул. Покровська, 21 водій ОСОБА_1 керував т/з Опель Комбо д.н.з. НОМЕР_2 здійснив наїзд на бетонний паркан та залишив на порушення встановлених правил місце ДТП до якої був причетний, чим порушив п.2.10 а ПДР, за що відповідальність передбаченаст.122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснює, що він припаркував т/з біля свого гаража, поставив його «на швидкість», закрив та пішов додому. Через деякий час дізнався по телефонному дзвінку, що його т/з самовільно скотився через дорогу та пошкодив паркан сусіду. Він відразу повернувся до т/з, стукав у ворота сусіда, ніхто не відчиняв. Тим часом т/з перегородив дорогу та тротуар, заважав учасникам руху. Після події т/з отримав пошкодження, була пробита резина на колесі, погнутий диск, лопнула «рульова тяга», т/з внаслідок цих пошкоджень вже рухатися не міг. Тому він звернувся за допомогою, аби перемістити машину, щоб вона не заважала іншим учасникам руху. Через деяких час з`явився ОСОБА_2 , якому ОСОБА_1 відразу запропонував кошти в рахунок відшкодування збитків, полагодити паркан, однак ОСОБА_2 не погодився та викликав поліцію. Під час складання адміністративних матеріалів поліцейськими, ОСОБА_1 також погоджувався та пропонував відшкодувати ОСОБА_2 кошти за пошкоджений бетонний паркан або ж полагодити його власними силами, однак останній не погодився. Наміру втікати, залишати місце ДТП він не мав, навпаки постійно знаходився біля т/з. Тим паче він не заперечував щодо керування ним вказаним т/з.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №213466 від 05.01.2025 р. реєстрацію ЄО №473 від 05.01.2025 р., письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копію протоколу про адміністративне правопорушення мерії ЕПР1 №213457 від 05.01.2025 р., вважаю, необхідним провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 закрити, з наступних підстав.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням наведеного, сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, в розумінні статті 251 КУпАП, не може самостійно підтверджувати вчинення останнім правопорушення.

Одночасно, згідно п.8 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015№ 1395, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

У випадку встановлення факту проживання власника транспортного засобу на території, яку обслуговує інший підрозділ поліції, матеріали надсилаються за територіальністю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив як факт керування ним т/з, так його парковку і самовільний рух т/з, що призвело до порушення ним ПДР, за що поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до п.2.10.аПДР України, у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб та залишатись на місці пригоди.

Згідноп.1.10 ПДР України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди-це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Отже, за змістом цього визначення, такі дії учасника ДТП можуть бути вчинені лише умисно з метою приховання факту пригоди чи її обставин.

Слід зауважити, що з фабули (телеграма №473 від 05.01.2025 р. 14:32:41) вбачається, що водій на місці події.

Фактичні дії ОСОБА_1 , який після того як дізнався про подію, відразу прибув до місця ДТП та перебував там, намагався зв`язати з домоволодільцями, пропонував ОСОБА_2 відшкодувати шкоду, свідчать на користь висновку про відсутність у нього умислу на залишення місця ДТП з метою приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння.

Викладені вище докази у їх сукупності вказують, що в діях ОСОБА_1 не доведена наявність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченогост.122-4 КУпАП - умислу на залишення місця ДТП, що свідчить про відсутність власне і складу цього правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Згідно з ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, вважаю необхідним справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, провадженням закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст 247,283-284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Повний текст постанови суду виготовлено та проголошено 30.01.2025 р. о 08 год. 35 хв.

Суддя Гнатущенко Ю.В.