ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3958/24 Номер провадження 33/814/147/25Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

захисника-адвоката Губи О.М.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області 07 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області 07 жовтня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 18.05.2024 о 18:20 в на перехресті а/ш Київ-Харків-Довжанський та а/ш Мала Рублівка - Полтава, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Musstang Challenge», р/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказає, що працівником поліції при складання протоколу відносно нього було порушено діючи норми КУпАП та посадових інструкції працівників поліції, оскільки протокол складено за його відсутності, в зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати власні пояснення та зауваження, а отже протокол є неналежним доказом.

Також зазначає, що суд самостійно збирав докази його винуватості та перебрав на себе функції сторони обвинувачення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №713594 від 30.08.2024 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом 18.05.2024 в стані алкогольного сп`яніння,

копія висновку КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, станом на 19:43 год. 18.05.2024,

копія постанови про закриття кримінального провадження від 22.06.2024 стосовно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України,

повідомлення №14804, №15700 та №16273 від 26.07.2024, 13.08.2024 та 23.08.2024 відповідно, про запрошення ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області,

рапорт працівника поліції щодо неодноразового виїзду за місцем проживання ОСОБА_1 , здійснення телефонних дзвінків з метою запрошення до УПП в Полтавській області та неможливості налагодити будь-який контакт з правопорушником.

відеозаписи з бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Так, постановою про закриття кримінального провадження від 22 червня 2024 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000864 від 18 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України - закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Копію постанови направлено до УПП в Полтавській області для вирішення притягнення до адмінвідповідальності за порушення ПДР - ОСОБА_1 .

Вказаною постановою встановлено, що 18 травня 2024 року приблизно о 18:20 год. на перехресті а/ш Київ-Харків-Довжанський та а/ш Мала Рублівка - Полтава, водій ОСОБА_1 керуючи мотоциклом марки «Musstang Challenge», р/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив падіння мотоцикла. Внаслідок ДТП пасажир мотоцикла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікарні.

Під час допиту ОСОБА_1 зазначив, що перед тим як сісти за кермо випив літр пива. Почував себе нормально, керувати мотоциклом йому це не заважало.

Зважаючи на встановлення факту керування ОСОБА_1 ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується долученим висновком медичного закладу КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння 18 травня 2024 року о 19:43 год., інспектором УПП в Полтавській області ДПП 30 серпня 2024 року було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

У відповідності до норм вищевказаної інструкції, зважаючи на наявність травмованої особи внаслідок ДТП, водія ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним, на підставі чого лікарем-наркологом було складено висновок №209 щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Долученими до справи відеозаписами вбачається намагання працівника поліції налагодити контакт з ОСОБА_1 після надходження матеріалів про закриття кримінального провадження для запрошення до УПП в Полтавській області, шляхом відвідування повідомленого водієм місця проживання та шляхом здійснення телефонних дзвінків. Разом з тим 11, 16, 19 та 23 серпня 2024 року виїзд за місцем проживання не дав результатів, як і безліч здійснених телефонних дзвінків, на які ОСОБА_1 не брав слухавку або скидав виклик. Спілкування з дружиною, сусідкою та за вказаним місцем роботи не дали позитивного результату розшуку правопорушника, в зв`язку з чим поліцейським, на підставі наявних доказів, було складено на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Не заперечуючи факт керування мотоциклом в стані сп`яніння, апелянт ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги посилається на складання протоколу без його участі, що є недопустимим та виключає такий протокол як належний та допустимий доказ по справі.

Надаючи оцінку вказаним доводам, апеляційний суд звертає увагу, що працівниками поліції, після надходження матеріалів про закриття кримінального провадження, здійснювалися всі необхідні та достатні дії для розшуку та запрошення ОСОБА_3 до управління поліції з метою залучення його до складання протоколів за порушення ПДР, забезпечення можливості надати свої пояснення чи висловити заперечення.

Між тим сама поведінка водія ОСОБА_3 свідчить про його недобросовісність та намагання уникнути будь якогось спілкування з працівниками поліції після закриття кримінального провадження і направлення матеріалів для складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказане доводиться направленими на адресу ОСОБА_1 неодноразовими повідомленнями про запрошення до управління поліції, неодноразовим виїздом поліцейського за місцем проживання правопорушника, здійснення на його номер телефону дзвінків на які ОСОБА_1 не брав слухавку.

Таким чином, ОСОБА_1 зловживаючи своїми правами, свідомо ухилявся від контактування з працівниками поліції.

Що стосується посилань апелянта на самостійне збирання судом доказів його винуватості, апеляційний суд вважає їх безпідставними.

В даному випадку суд діяв в межах ст.ст. 245, 280 КУпАП якими передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Діючи в межах норм КУпАП, саме з метою з`ясування всіх фактичних обставин справи, вини особи, судом і було витребувано для огляду в судовому засіданні адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження в силу ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна