Провадження № 3/202/370/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Дніпро Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Логвіненко Т.Г., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії та долучені до нього матеріали, що надійшли з УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.10,63 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2024 року о 23 годині 30 хвилин на автодорозі сполучення Новолелівка-Олександрівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210700, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, від продуття Drager Alcotest, або перевірки на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейських, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Ігнатов Є.Є. просив закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_2 транспортним засобом. Крім того, в матеріалах справи вбачаються суттєві розбіжності щодо часу керування ОСОБА_2 транспортним засобом, який зазначено в протоколі, та часом, який відображено на відеозаписі подій на яких зафіксовано спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що він транспортним засобом не керував, а складаний працівниками протокол у відношенні нього сфабрикований працівниками поліції та військовими.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду.

Суд критично оцінює доводи захисника ОСОБА_1 Ігнатов Є.Є. про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки факт керування останнього підтверджується наданим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває біля транспортного засобу ВАЗ 210700, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває на узбіччі проїжджої частини, при цьому інші особи, які б теоретично могли керувати транспортним засобом в салоні автомобіля та поряд з ним відсутні. Також, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння в зв`язку з чим, йому було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, на що останній відмовився. При цьому, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 210700, державний номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується копією постанови від 18.11.2024 року, відповідно до якої 18.11.2024 року на автодорозі сполучення Новолелівка-Олександрівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210700, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмір 425 грн. Зазначена постанова не оскаржена та набрала законної сили. Крім того, власником транспортного засобу ВАЗ 210700, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 . Зазначені обставини в своїй сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 210700, державний номерний знак НОМЕР_1 , 17.11.2024 року.

Також суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що в матеріалах справи вбачаються суттєві розбіжності щодо часу керування ОСОБА_2 транспортним засобом, який зазначено в протоколі, та часом, який відображено на відеозаписі подій на яких зафіксовано спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, оскільки на думку суду, зазначені розбіжності є несуттєвими та не свідчать про неможливість керування ОСОБА_2 транспортним засобом ВАЗ 210700, державний номерний знак НОМЕР_2 , 17.11.2024 року о 23 годині 30 хвилин на автодорозі сполучення Новолелівка-Олександрівка.

Невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд розцінює, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, а зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією зазначеної частини зазначеної статті КУпАП

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, дотримуючись принципу індивідуалізації стягнення, закріпленого у ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, приходить до висновку про призначення ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до Правил дорожнього руху, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України «Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення».

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави у сумі 605, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, ст.130, ст. 40-1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605, 60 грн. в дохід держави.

На підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, в порядку примусового виконання цієї постанови стягнути з нього подвійний розмір штрафу.

Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її вручення до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т. Г. Логвіненко