Провадження №: 3/752/57/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2025 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2
за участі захисника Васюка М.М.,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 120997 від 01.09.2024, що складений з посиланням на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (надалі по тексту - протокол).

Відповідно до зазначеного протоколу 09.01.2024 о 10:37 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя) і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився на нагрудну камеру 470184.

В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів (надалі по тексту - направлення), відеозаписи з місця зупинки, вміщені на компакт диск для лазерних систем зчитування, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2956499 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (рухався зі швидкістю 87 км/год в межах населеного пункту).

14.11.2024 під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 надав усні пояснення, зазначив, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не вживав алкоголь і напередодні, його зупинили патрульні поліцейські за перевищення швидкості, сказали, що треба "задути". У той же час поліцейський сказав, що він нормальний та відпустив його, щоб він протягом 2-х годин поїхав у Святошинський район міста Києва для проходження огляду у медичному закладі самостійно у лікаря. Також пояснив, що поспішав, бо до нього із-за кордону приїхала матір, він мав її завезти додому, а також мав завезти на полігон обладнання для виконання оборонних завдань. Полігон орендується погодинно, тобто він дійсно поспішав, до того ж у нього старе електричне авто, яке могло невдовзі розрядитися, а тому скористався роз`ясненням поліцейського про те, що можна пізніше самостійно пройти огляд у лікаря, а не прямувати з місця зупинки. Після того, як владнав свої справи і рушив до медичного закладу, зателефонував юристу і йому роз`яснили, що відповідно до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення самостійне проходження огляду на стан сп`яніння не передбачено. Для залучення до матеріалів справи надав квиток міжнародного сполучення своєї матері.

На уточнюючі запитання суду (судді) про необхідність залучення захисника, ОСОБА_1 клопотав про відкладення судового засідання, посилаючись на своє бажання залучити професійного адвоката.

За клопотанням ОСОБА_1 судове засідання було відкладено.

09.01.2024 ОСОБА_1 до суду не з`явився.

Захисник Васюк М.М., який прибув у судове засідання, клопотав про розгляд справи за відсутності підзахисного, вказав, що останній за місцем роботи залучений до співпраці з силами оборони, а тому не зміг прийти до суду.

При цьому захисник заявив клопотання про виклик свідків - працівників патрульної поліції, які оформлювати протокол та складали екіпаж патрульного авто, яке зупинило ОСОБА_1 , а також клопотання про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, а тому, зважаючи на подані письмові заперечення по суті справи та клопотання захисника, розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Згідно з поясненнями захисника подія та склад адміністративного правопорушення відсутні та належні докази, які б доводили винуватість ОСОБА_1 , адже

- ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння, коли керував автомобілем, не мав ознак сп`яніння і вони є надуманими;

- водієві, який був зупинений за перевищення швидкості, не вказали на те, що відносно нього розпочато процедуру огляду на стан сп`яніння, на виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, просто запитали: "пройти огляд згідні?". Проте ні процедуру, ні порядок проходження огляду водієві не пояснили взагалі. У свою чергу водій поцікавився наслідками, можливим розвитком подій, на що поліцейський роз`яснив, що він може пройти огляд у медичному закладі самостійно протягом двох годин і для цього на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду, наказав чекати, а далі надав протокол для підписання;

- водієві не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі на заправленням, як того вимагає чинне законодавство, бланк направлення, який приєднаний до протоколу, на відеозаписі взагалі не відображений, тобто був складений post factum;

- ОСОБА_1 не роз`яснено його права та обов`язки;

- посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося, від керування він не відсторонювався;

- свідки працівниками патрульної поліції не залучалися;

- відеозапис є небезперервним, відбувалося неодноразово переривання відео, що не зафіксувало належним чином всі обставини та його слід визнати неналежним доказом.

Проаналізувавши фактичні обставини за наслідками дослідження матеріалів справи, аналізу виступу захисника, переглянувши в залі судового засідання на робочому комп`ютері відеозаписи з нагрудної камери співробітників поліції, керуючись завданнями КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу, суд (суддя) вважає наявними підстави для закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, зважаючи на наступне.

У справі, що розглядається протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як слідує з графи "суть правопорушення", складено за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому для встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно з`ясувати, чи дійсно особа відмовилася від проходження такого огляду відповідно до встановленого порядку.

За наслідками дослідження відеозаписів, що приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення суд (суддя) встановив, що пояснення водія, які він надав 14.11.2024 та заперечення захисника узгоджуються з перебігом подій, які зафіксовані на відеозаписах, де відображено як патрульний поліцейський підходить до авто BMW, запитує у водія, чи має він при собі заборонені речі, просить відкрити багажне відділення; водій ОСОБА_1 зазначає, що заборонених речей не має, зазначає, що зустрів матір, демонструє речі у багажному відділенні. Далі патрульний поліцейських запитує, чи не вживав водій алкоголь, запитує: "пройти огляд згідні?", каже, що це займе 2 хв, і якщо "Драгер" показує більше, ніж допустимий показник, водій матиме 2 години для самостійного проходження огляду на стан сп`яніння та каже: або ж ви відмовляєтесь". На запитання водія про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, патрульний поліцейський також повідомляє, що водій матиме 2 години, щоб пройти огляд самостійно. Далі відеозапис зупиняється, відновлюється через декілька хвилин, де зафіксовано нетривале спілкування патрульних поліцейських між собою, після цього відеозапис також зупиняється і відновлюється через 20 хв, де фіксується момент вручення ОСОБА_1 бланку протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши досліджені відеозаписи, суд (суддя) посилається на наступні положення законодавства.

Так, п. 2.5. Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Крім того, за змістом ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції також тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

З системного аналізу, п.2.5. Правил дорожнього руху та ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що особу, яка керує транспортним засобом, може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, за ухилення від проходження відповідно до встановленого порядку.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок № 1103).

Пунктом 3 Порядку № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 розділу І цієї Інструкції № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

З досліджених відеозаписів не вбачається наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які можна виявити шляхом візуального спостереження за поведінкою та зовнішнім виглядом особи, адже дистанційно та постфактум запах алкоголю з порожнини рота виявити неможливо. Поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображені на відеофайлах водія є прийнятними, відповідають обстановці, остання поводить себе стриманою, без проявів хамства, невихованості, надмірної веселості чи збудження, його обличчя не має червоного забарвлення, тримається спокійно, тремтіння пальців рук не спостерігається.

Поліцейськими не перевірялися руки на наявність тремтіння долонь.

Також працівники поліції не вживали інших дієвих заходів для виявлення у водія ознак сп`яніння, адже очі водія, зокрема зіниці, на предмет реакції на світло не перевірялися, пальце-носова проба не проводилася.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (із змінами і доповненнями) зазначено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Пунктом 6, 7 Порядку № 1103 встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У п. 8 Порядку № 1103 закріплено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно з. п. 8 розділу ІІ Інструкції 1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Пунктами 11, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 унормовано, що оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частина 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

З викладених положень зазначеної Інструкції № 1452/735, а також і відповідних положень ст.266 КУпАП слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія проводиться на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних приладів, а у разі незгоди на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або за-для забезпечення достовірності результатів огляду - у разі незгоди водія з результатами огляду, співробітники поліції зобов`язані забезпечити доставку такого водія до найближчого закладу охорони здоров`я для здійснення його огляду лікарем наркологом на підставі відповідного направлення. Більше того, Правила дорожнього руху мають вищу юридичну силу порівняно з Інструкцією № 1452/735, адже затверджені постановою Кабінету Міністрів України і, як вказувалося вище, у них йдеться про обов`язок водія пройти медичний огляд, а тому водій не обмежений у праві пройти саме медичний огляд, не обмежуючись лише спеціальним технічним приладом - газоаналізатором.

У п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 закріплено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Досліджені відеозаписи свідчать про те, що ОСОБА_1 взагалі не повідомили про те, що до нього розпочалася і застосовується процедура огляду водія на стан сп`яніння, і, при цьому, на відеозаписах не відображено того, що водієві роз`яснюються його права та обов`язки, процедуру проходження огляду на стан сп`яніння.

З відеозаписів слідує, що до відома водія не було доведено можливість та, відповідно, його право, бути направленим до закладу охорони здоров`я як того вимагають приписи ст. 266 КУпАП.

Тобто, матеріали справи не містять доказів роз`яснення водієві необхідності проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в спеціалізованій медичній установі, підтвердження відмови водія проходити такий огляд, і, відповідно, відсутні докази направлення останнього для огляду.

Бланк направлення, який приєднано до протоколу про адміністративне правопорушення, не приймається в якості належного доказу у справі, адже на обов`язковій відеофіксаціїї процедури огляду відсутній момент, який свідчить про його складання в ході оформлення матеріалів протоколу від 01.09.2024.

При цьому, водієві не було навіть вказано на наявність у нього вираженого тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги переривання відеозапису на 20 хв, описані вище роз`яснення працівників поліції порушують принцип правової визначеності та є такими, що об`єктивно вплинули на рішення водія згодитися з документальним оформленням його відмови як адміністративного правопорушення.

Враховуючи все викладене, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 видається безпідставним через відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з викладеним, слід зауважити невідповідність дій працівників патрульної поліції щодо ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 7 ст. 266 КУпАП у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Будь-яких документів, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом до матеріалів справи не приєднано.

В описаній обстановці бездіяльність поліцейських в частині не відсторонення водія від подальшого керування транспортним засобом цілковито не узгоджується з попередньо оголошеними підозрами на її перебування у стані алкогольного сп`яніння.

У силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди в Україні застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України», п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі "Раманаускас проти Литви" 05.02.2008).

Описане свідчить про наявність достатніх підстав вести мову про наявність порушень процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та документування відмови від проходження огляду.

Водночас, відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є зміцнення законності.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

За приписами п. 1 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Враховуючи викладене, притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності не відповідатиме засадам забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Заперечення захисника в частині незалучення до процедури огляду свідків (понятих) судом (суддею) відхиляються, враховуючи здійснення відеозапису та долучення записів з нагрудних камер працівників патрульної поліції до матеріалів справи, що відповідає приписам ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Клопотання про виклик свідків відхилено, адже наявні документи і відеозаписи є достатніми для об`єктивного розгляду справи, тоді як у клопотанні захисник не зазначив, які саме факти чи обставини змогли б підтвердити чи спростувати патрульні поліцейські у разі їх допиту в якості свідків.

За наведених обставин, керуючись ст. 9, 23, 130, 247, 266, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко