Справа № 304/2798/24 Провадження № 3/304/99/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

06 листопада 2024 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 163903 від 01 листопада 2024 року за статтею 122-4 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 01 листопада 2024 року о 12 годині 30 хвилин між с. Т.Ремета та с. Сімер, керуючи транспортним засобом марки «эVolkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , залишив до приїзду працівників поліції місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив п. 2.10. «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що у зазначений в протоколі день він на своєму автомобілі повертався з села Т.Ремета до місця свого проживання у місто Перечин, де неподалік села Сімер, а саме біля урочища «Під липкою» (місце, де люди набирають воду), водій (як згодом стало відомо ОСОБА_2 ), керуючи транспортним засобом марки «Шевроле Авео», номерний знак НОМЕР_2 , перед початком руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхала на головну дорогу, по якій у цей час він рухався, внаслідок чого скоїла зіткнення з його транспортним засобом марки «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_1 . Звернув увагу судді на те, що подія мала місце близько 12 години 10 хвилин, про що надав відповідні докази, а саме фотокопію з місця ДТП, зроблену з свого мобільного телефону (на фотокопіях зазначено час 12.13 год, 12.36 год та 12.56 год відповідно). Показав, що вони, з`ясувавши на місці дорожньо-транспортної пригоди всі обставини, встановили порушника цієї події ( ОСОБА_2 ) та відповідно на місці події склали європротокол. Після чого він сів у свій автомобіль та поїхав додому, оскільки його батько має онкологічне захворювання, а відтак він повинен був подати йому у визначений час необхідні ліки. Показав, що жодних дій, спрямованих на приховування факту ДТП, або обставин її скоєння не вчиняв. Також показав, що через певний проміжок часу з моменту дорожньо-транспортної пригоди до нього додому приїхали працівники поліції та повідомили, що він залишив місце ДТП, після чого повезли його в центр села Сімер, де на нього було складено відповідні адміністративні матеріали.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано такі докази: протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 163903 і № 163910 від 01 листопада 2024 року; рапорт В.Лазар від 01 листопада 2024 року; копію схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 листопада 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_1 , а також відеоматеріалами відносно останнього.

Оцінюючи зазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя враховує таке.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено у ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 279 КУпАП дослідити докази, якими згідно з ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до п. 1.10 вказаної Постанови залишення місця дорожньо-транспортної пригоди дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Крім того, статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В теорії адміністративного права визначено поняття складу адміністративного правопорушення, відповідно до якого це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону (яка охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника).

При аналізі статті 122-4 КУпАП суддя дійшла висновку, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією статтею, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу і не може бути у формі необережності.

Однак, суддею не встановлено наявність умислу в діях ОСОБА_1 на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди до приїзду працівників поліції після дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, як і не встановлено, що він вчиняв будь-які дії, спрямовані на приховування факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин її скоєння.

Вказане, крім тверджень ОСОБА_1 , також підтверджується дослідженим диском з відеозаписом щодо відеореєстрації з місця дорожньо-транспортної пригоди, з якого чітко встановлено, що відразу на місці ДТП, учасники такої, з`ясувавши на місці дорожньо-транспортної пригоди всі обставини та встановивши порушника цієї події ( ОСОБА_2 ), досягли домовленості щодо складення європротоколу.

Однак, як з пояснень ОСОБА_1 , наданих ним безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди і судовому засіданні, так і диску з відеозаписом щодо відеореєстрації з місця дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що винуватцем ДТП ОСОБА_2 ) після того як вони на місці події досягли домовленості щодо європротоколу, остання, знайшовши у європротоколі певні описки, допущені при заповненні такого, зателефонувала на лінію «102», вже після того, як потерпілий ОСОБА_1 поїхав додому, відтак повідомила про цю дорожньо-транспортну пригоду.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, лише після того як він з порушницею на місці події досягли домовленості стосовно складення європротоколу, що виключає наявність у нього умислу на залишення місця ДТП та приховування факту такої пригоди.

Отже вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не доведена.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя дійшла висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 122-4, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення № 304/2798/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.