Провадження № 3/946/88/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2025 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Калєвої С.С., притягуваного ОСОБА_1 , розглянув справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

13 грудня 2024 року близько 14:45 год., ОСОБА_1 , будучи підданим протягом року адміністративному стягненню за таке саме правопорушення, повторно займався господарською діяльністю без державної реєстрації як суб`єкта господарювання по АДРЕСА_1 в кафе «Теремок», а також там же повторно займався господарською діяльністю без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №3817-IX від 18.06.2024, а саме здійснював реалізацію алкогольного пива без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що в той день, а саме 13.12.2024, він возив свою дружину до лікарні, оскільки в неї проблеми зі здоров`ям, та приглядати за товаром залишив дитину, але вона не знала, що вони пиво за гроші не продають, а видають як подарунок, якщо сума чеку перевищує 500 грн. Кафе «Теремок» знаходиться по вул. Ярослава Мудрого, 14-б в с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, а будинок під номером 14-ж, в тому ж селі, це інша будівля, яка до нього взагалі не має відношення. Кафе «Теремок» це їдальня, яка працює на його власній території, далекобійники можуть зайти та поїсти за гроші, відкрились вони в березні 2024 року, продають продукти харчування. Там він працює зі своєю дружиною. Притягуваний також пояснив, що як фізична особа підприємець він не зареєстрований. Він подав відповідну заяву до центру надання адміністративних послуг, яку в нього прийняли, але наразі відповіді йому не надали. І, взагалі, це Конституцією України не передбачено, оскільки він сплачує платежі за серією та номером паспорту, у зв`язку з тим, що він свідомо відмовився від статусу фізичної особи та в нього немає ідентифікаційного коду. Ліцензії на продаж пива у нього немає. Працює не як суб`єкт підприємницької діяльності, а як людина. Також ОСОБА_1 зазначив, що пиво він не продає, тільки в разі придбання товару покупцем на суму, яка перевищує 500 грн, вони надавали одну пляшку пива в подарунок. Вважає, що поліція шахрайським шляхом вмовила свідка зайти та купити пиво, тому що в магазині в той час була дитина, яка не знала, що пивом вони не торгують. Прибуток від пива він не отримував. В той день прибуло сім екіпажів співробітників поліції з автоматами та почали вилучати товар, а саме алкогольні напої, в яких міститься менше ніж 5% алкоголю, вважає, що вони цього робити не мали права, оскільки в них не було рішення суду на здійснення таких дій. ОСОБА_1 також пояснив, що він купляв запчастини військовим, а коли почалася війна він придбав автомобіль, який передав НОМЕР_1 прикордонному загону, про що є відповідний лист подяки від військових вказаного загону.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_1 , його вина у повторному протягом року порушенні порядку провадження господарської діяльності повністю підтверджується дослідженими судом доказами, які будуть наведені нижче та які суд оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думки притягуваного в порядку, передбаченому ст. 251 КУпАП, у відповідності до такої засади як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням однієї з основних засад судочинства змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, встановленої п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, кожна сторона, має право відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, не забороненими законом, а також є вільною у збиранні та поданні до суду речей, документів та інших доказів, у тому числі з метою спростування позиції протилежної сторони, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а суд, зберігаючи безсторонність, позбавлений можливості самостійно витребувати та/або збирати докази, оскільки тим самим суд буде вимушений перебрати на себе функцію обвинувачення або захисту, що є недопустимим в демократичному суспільстві.

Тому суд у повному обсязі дослідив ті докази, які були надані сторонами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, які поліція може закріплювати у тому числі на однострої.

На відеозаписі з однострою поліцейських зафіксовано, як біля кафе «Теремок» ОСОБА_2 пояснив поліцейськім, що він щойно (13.12.2025 о 14:29 год.) купив в кафе «Теремок» хліб, воду та пиво алкогольне. На відеозаписі також зафіксовано, що саме кафе «Теремок» облаштоване відповідними місцями для відпочинку (стільці, столи), а також в приміщенні кафе розташовані холодильники-вітрини, в яких знаходяться різні напої, у тому числі і алкогольне пиво з цінниками. Крім того, з відеозапису вбачається, що в кафе «Теремок» знаходяться стелажі з товаром. Під час входу поліцейських в приміщення кафе за прилавком перебувала неповнолітня особа, а через деякий час з`явився ОСОБА_1 , який пояснив, що у нього немає документів, які би підтверджували його реєстрацію як суб`єкта господарювання, також у нього немає й ліцензії на продаж пива алкогольного, але, при цьому він зазначив, що пиво алкогольне вони не продають, а надають у подарунок особам, які придбали у них товар на суму більшу, ніж 500 грн. Також на відеозаписі зафіксовані процесуальні дії поліцейських щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання письмових пояснень у притягуваного ОСОБА_1 , а також вилучення з холодильників-вітрин пива алкогольного. З відеозапису вбачається, що співробітники поліції діяли в межах своїх повноважень, відповідно до положень чинного законодавства, при цьому роз`яснили права притягуваному.

З вказаного відео у сукупності з показаннями ОСОБА_1 , наданими ним під час судового засідання, а також поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, чітко та однозначно випливає те, що ОСОБА_1 було порушено законодавство України, яке регулює провадження господарської діяльності, зокрема в частині державної реєстрації як суб`єкта господарювання та одержання ліцензії на провадження виду господарської діяльності.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1 повторно протягом року по вул. Ярослава Мудрого, 14-ж у с.Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області в кафе «Теремок» займався господарською діяльністю без державної реєстрації, а також в порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового» здійснював реалізацію алкогольного пива без наявності відповідної ліцензії. З додатку до протоколу вбачається, що під час його складання було вилучено пиво алкогольне марки: «Corona Extra» об`ємом 0,33 л 11 одиниць; «Козел» об`ємом 0,45 л 3 одиниці; «Козел» ж/б об`ємом 0,5 л 2 одиниці; «Закарпатське» ж/б об`ємом 0,5 л 25 одиниць; «Львівське» ж/б об`ємом 0,5 л 4 одиниці; «Туборг» ж/б об`ємом 0,5 л 6 одиниць; «Чайка» ж/б об`ємом 0,5 л 7 одиниць; «Нефільтроване бочкове» об`ємом 0,5 л 11 одиниць; «Повна Діжка» ж/б об`ємом 0,5 л 22 одиниці; «Степла Артуа» ж/б об`ємом 0,5 л 8 одиниць; «Крушовіце Краловске Світле» ж/б об`ємом 0,5 л 10 одиниць, а в загальній кількості 109 пляшок пива, яке відповідно до акту №27 від 13.12.2024 передане на відповідальне зберігання ПП «КЛЕСТ ЛТД».

Суд визнає протокол про адміністративне правопорушення таким, що складений повноважною особою, а саме поліцейським Топалом Р.В., який відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів Національної поліції на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 164 КУпАП.

Крім того, зазначені обставини справи також підтверджуються даними рапорту старшого інспектора чергового Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Стоматової І.М. від 13.12.2024, згідно якому надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: вул. Ярослава Мудрого, буд. 14-ж, с.Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, у кафе «Теремок» виявлено реалізацію алкогольного пива (109 пляшок по 0,5 л) без ліцензії ОСОБА_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, нещодавно він влаштувався на неофіційну на роботу прибиральником. 12.12.2024 під завершення свого робочого дня він пішов у кафе «Теремок», що розташоване за адресою: вул. Ярослава Мудрого в с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, де купив одну шоколадку та дві пляшки ж/б алкогольного пива «Львівське», на загальну суму близько 120 150 грн, та розрахувався з продавцем готівкою, до цього він цей заклад не відвідував, оскільки працює там нещодавно.

Також відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, 13.12.2024 після обіду він поїхав до магазину «Теремок», що розташований по вул. Ярослава Мудрого в с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, де придбав хліб, пляшку холодного чаю, банку ж/б безалкогольного енергетика та дві банки ж/б алкогольного пива, на загальну суму 275 грн, та розрахувався з продавцем шляхом переказу грошей на банківську карту через мобільний застосунок «Mono». До цього цей магазин не відвідував, але знає від знайомих, що є такий магазин, та знайомі рекомендували йому відвідувати цей заклад, коли буде в с. Саф`яни. Ці письмові пояснення також об`єктивно підтверджуються даними вищенаведеного відеозапису, зробленого поліцейськими.

До протоколу про адміністративне правопорушення також долучені письмові пояснення ОСОБА_1 , які є аналогічними поясненням, наданим ним під час судового розгляду.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог чинного законодавства, у тому числі КУпАП.

Так, відповідно до п.п. 1, 3, 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон «Про Національну поліцію»), поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 29 Закону «Про Національну поліцію», поліцейський захід це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31, п. ч. 1 ст. 32 Закону «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такий превентивний захід як перевірка документів особи, а саме документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у тому числі у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Враховуючи, що поліцейські з метою виконання зазначених покладених на поліцію завдань відвідали кафе, тобто приміщення, яке за всіма зовнішніми ознаками відповідає загальнодоступному місцю, про що сам притягуваний ОСОБА_1 зазначив під час судового розгляду та що чітко вбачається з дослідженого судом відеозапису, у робочий час, при цьому не проникали в житло, підсобні, господарські приміщення, до яких закритий вільний доступ для сторонніх осіб, то рішення суду для цього поліцейським не було потрібно.

Так, ст. 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті (у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення).

ОСОБА_1 , вирішивши надавати послуги невизначеному колу осіб шляхом відвідування ними приміщення кафе «Теремок», таким чином фактично добровільно надав згоду на проникнення у це приміщення такими особами. У зв`язку з цим поліцейські мали право проникнути у це загальнодоступне приміщення кафе «Теремок» у робочий його час, коли доступ до нього не був обмежений власником (володільцем).

Тому суд не приймає до уваги посилання притягуваного ОСОБА_1 на те, що поліцейські проникли в його приміщення незаконно, без рішення суду, оскільки в цьому конкретному випадку для цього рішення суду не було необхідним.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

А ч. 2 ст. 164 КУпАП встановлена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення, або пов`язані з отриманням доходу у великих розмірах.

Згідно ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГК), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Статтею 42 ГК встановлено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 25.04.2003 №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Таким чином, з викладеного виплаває, що чинним законодавством визначено, що підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності та однією з обов`язкових ознак підприємництва є систематичність, тобто неодноразове виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

З досліджених же доказів, зокрема, з даних відеозапису, з письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також з пояснень самого ОСОБА_1 випливає, що останній систематично надає послуги вартісного характеру невизначеному колу осіб, а саме здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Про систематичність, зокрема, свідчить те, що кафе «Теремок» облаштоване відповідними місцями для відпочинку (стільці, столи), в приміщенні кафе розташовані холодильники-вітрини, в яких знаходяться різні напої, у тому числі і алкогольне пиво із цінниками, а також стелажі з товаром. За письмовими поясненнями двох осіб, вони купували товар в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». І сам притягуваний визнав, з березня 2024 року вони з дружиною в кафе «Теремок» продають продукти харчування, кафе «Теремок» це їдальня, в яку далекобійники можуть зайти та поїсти за гроші.

Отже, вказані обставини достеменно свідчать про те, що діяльність притягуваного ОСОБА_4 в кафе «Теремок» повністю відповідає безпосередності, систематичності її здійснення з метою отримання

прибутку, у зв`язку з чим є підприємництвом, яке, у свою чергу, є господарською діяльністю, а ОСОБА_4 , який її здійснює, відповідно, згідно чинному законодавству, є суб`єктом господарювання.

Так, згідно ч. 1 ст. 55 ГК, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 19 ГК, суб`єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. Суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 58 ГК, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Частиною 3 ст. 19 ГК передбачено, що держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб`єктів господарювання у таких сферах: збереження та витрачання коштів і матеріальних цінностей суб`єктами господарських відносин за станом і достовірністю бухгалтерського обліку та звітності; фінансових, кредитних відносин, валютного регулювання та податкових відносин за додержанням суб`єктами господарювання кредитних зобов`язань перед державою і розрахункової дисципліни, додержанням вимог валютного законодавства, податкової дисципліни; цін і ціноутворення з питань додержання суб`єктами господарювання державних цін на продукцію і послуги; монополізму та конкуренції з питань додержання антимонопольно-конкурентного законодавства; земельних відносин за використанням і охороною земель; водних відносин і лісового господарства за використанням та охороною вод і лісів, відтворенням водних ресурсів і лісів; виробництва і праці за безпекою виробництва і праці, додержанням законодавства про працю; за пожежною, екологічною, санітарно-гігієнічною безпекою; за дотриманням норм і правил, якими встановлено обов`язкові вимоги щодо умов здійснення господарської діяльності; споживання за якістю і безпечністю продукції та послуг; зовнішньоекономічної діяльності з питань технологічної, економічної, екологічної та соціальної безпеки.

Також ч.ч. 1 3 ст. 14 ГК встановлено, що ліцензування, патентування певних видів господарської діяльності та квотування є засобами державного регулювання у сфері господарювання, спрямованими на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів. Правові засади ліцензування, патентування певних видів господарської діяльності та квотування визначаються виходячи з конституційного права кожного на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом, а також принципів господарювання, встановлених у статті 6 цього Кодексу. Відносини, пов`язані з ліцензуванням видів господарської діяльності, регулюються законом.

Згідно п. 40 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-IX (далі Закон про державне регулювання), ліцензія це право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону про державне регулювання передбачено, що алкогольний напій це напій, одержаний шляхом спиртового бродіння крохмалевмісної чи цукровмісної сільськогосподарської продукції або вироблений на основі спирту етилового та/або спиртового дистиляту, та/або іншого алкогольного напою, з вмістом спирту етилового понад 0,5 % об., який відповідає товарним позиціям 2203 (це пиво із солоду (солодове)), 2204 (це вина виноградні, включаючи вина кріплені; сусло виноградне, крім того, що включено до товарної позиції 2009), 2205 (це вермут та інше вино виноградне, з доданням рослинних або ароматичних речовин), 2206 (це інші зброджені напої (наприклад, сидр, перрі (грушевий напій), напій медовий, саке); суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в іншому місці не зазначені) (крім квасу "живого" бродіння), 2208 (це спирт етиловий неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об.%; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт) згідно з УКТЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 % об. та більше, що відповідає товарній підкатегорії 2103 90 30 00 (це продукти для приготування соусів і готові соуси; змішані смакові добавки та змішані приправи; порошок гірчиці та готова гірчиця, а саме настоянки гіркі ароматичні з вмістом 44,2 49,2 об. % спирту та 1,5 6 мас.% тирличу (генціану), прянощів і різних інгредієнтів з вмістом 4 10 % цукру, у посудинах місткістю не більш як 0,5 л) та товарній підпозиції 2106 90 (це інші харчові продукти, в іншому місці не зазначені) згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону про державне регулювання, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Але всупереч наведеним положенням чинного законодавства ОСОБА_1 , займаючись господарською діяльністю та будучи суб`єктом господарювання, не зареєструвався у порядку, визначеному законом. Про цю обставину не заперечував і сам притягуваний, пославшись на те, що він не зареєстрований як суб`єкт господарювання у зв`язку з тим, що він свідомо відмовився від статусу фізичної особи та в нього немає ідентифікаційного коду, він працює не як суб`єкт підприємницької діяльності, а як людина, а також пославшись на те, що Конституцією України це не передбачено.

Також всупереч зазначеним положенням чинного законодавства ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями з вмістом спирту етилового понад 0,5 % об., який відповідає товарній позиції 2203 (це пиво із солоду (солодове)) згідно з УКТЗЕД, не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, а також без наявності у нього ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Хоча ОСОБА_1 заперечив обставину здійснення ним торгівлі пивом з вмістом спирту етилового понад 0,5 % об., зазначаючи, що пиво він не продає, тільки в разі придбання товару покупцем на суму, яка перевищує 500 грн, вони надавали одну пляшку пива в подарунок, але така діяльність також підпадає під поняття роздрібної торгівлі алкогольними напоями, адже надання пива покупцю за таких обставин, у будь-якому разі, передбачає сплату певної суми за товар. Крім того, з наявних у справі доказах випливає, що покупці купляли в кафе «Теремок» товар, у тому числі й пиво алкогольне, за гроші, і сума чеку при цьому не перевищувала 500 грн. Ці обставини повністю спростовують пояснення притягуваного ОСОБА_1 . Але, у будь-якому разі, навіть за вказаних ОСОБА_1 обставин слід вважати, що він здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями з вмістом спирту етилового понад 0,5 % об., який відповідає товарній позиції 2203 (це пиво із солоду (солодове)) згідно з УКТЗЕД.

При цьому пояснення ОСОБА_1 про те, що у нього немає ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, у зв`язку з тим, що він свідомо відмовився від статусу фізичної особи та в нього немає ідентифікаційного коду, він працює не як суб`єкт підприємницької діяльності, а як людина, а також на те, що Конституцією України це не передбачено, не можуть звільняти його від обов`язку отримати відповідну ліцензію для здійснення відповідного виду господарської діяльності.

Вказана позиція ОСОБА_1 не узгоджується з положеннями чинного законодавства. Зокрема, п. 8 ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються правові засади і гарантії підприємництва. А з наведених положень законів України чітко та однозначно випливає, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації або як юридична особа, або як фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом, а також для роздрібної торгівлі алкогольними напоями зобов`язаний отримати відповідну ліцензію.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ст.ст. 34, 35 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання. А тому він має право вважати себе тим, ким захоче, мати на власний розсуд будь-які уявлення та переконання про буття людини.

Але, разом з цим, відповідно до ст. 24 Конституції України, якою гарантується рівність конституційних права і свобод громадян, їх рівність перед законом, у ОСОБА_1 не можуть бути привілеї чи обмеження за будь-якими ознаками, у тому числі за ознаками релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження або за іншими ознаками.

Принцип рівності також закріплений і в Загальній декларації прав людини 1948 року, в ст. 1 якої зазначено, що всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах; вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства.

Зміст розглядуваного принципу полягає в тому, що особи, які вчинили правопорушення, є рівними перед законом і підлягають відповідальності незалежно від різних ознак, які відрізняють одну людину від іншої. Тому ні раса, ні колір шкіри, ні будь-які інші ознаки не повинні впливати на те, як буде розглядатися справа і чи зможе ця людина мати доступ до правосуддя.

У зв`язку з цим, на виконання зазначених конституційних та законодавчих приписів щодо організації господарювання на території України, у тому числі щодо реєстрації суб`єкта господарювання та здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями після отримання відповідної ліцензії, ОСОБА_1 не має права на провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а також здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями без відповідної ліцензії. З урахуванням принципу рівності до моменту реєстрації як суб`єкта господарської діяльності будь-яка особа, незалежно від статусу, у тому числі будь-яка людина, зокрема і ОСОБА_1 , не має права здійснювати господарську діяльність, а також до моменту отримання ліцензії з роздрібної торгівлі алкогольними напоями не має права здійснювати роздрібну торгівлю ними.

Саме за порушення цих законодавчих приписів і встановлена адміністративна відповідальність ст.164 КУпАП.

Причини же не реєстрації суб`єкта господарської діяльності та не отримання ліцензії на наявність складу цього правопорушення не впливають, та можуть бути предметом судового розгляду іншого провадження, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності відповідних органів державної влади чи державних органів щодо відмови в реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання та щодо відмови в наданні йому ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Але, у будь-якому разі, до оформлення відповідних документів, ОСОБА_1 не мав права провадити господарську діяльність, у тому числі здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Та обставина, що ОСОБА_1 вчинив вказані дії, будучи підданим протягом року адміністративному стягненню за таке саме правопорушення підтверджується копією постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2024, якою ОСОБА_1 було визнано винним та на нього було накладено адміністративне стягнення за вчинення 07.06.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у виді штрафу з конфіскацією продукції в дохід держави.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При цьому на вказаний висновок суду не впливає посилання ОСОБА_1 на те, що кафе «Теремок» знаходиться під іншим номером, а саме під №14-б, а не під №14-ж, як це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки як посилання притягуваного ОСОБА_1 , так і відомості, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, явно стосуються одного і того ж закладу, а саме кафе «Теремок», і його номер на суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не впливає. Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дають змогу зрозуміти про який саме заклад йде мова. До того ж, посилаючись на невідповідність номеру будівлі, під яким розташоване кафе «Теремок», ОСОБА_1 не надав належних правовстановлюючих документів на підтвердження цього. Надані ним титульні аркуші технічних паспортів не є такими та не можуть підтвердити або спростувати ці обставини.

Ухвалюючи рішення у цьому провадженні суд, керуючись принципом верховенства права, також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV є обов`язковою до застосування як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» зазначив, що «за змістом п. 1 ст. 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення» (п.п. 23 25). У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 15 березня 2011 року Суд також зазначив і про те, що «ігноруючи конкретний, доречний і важливий довід заявника, національні суди не виконують своїх зобов`язань за пунктом 1 статті 6 Конвенції (щодо мотивування судових рішень), незважаючи на те, що в контексті кримінального провадження вона є суворішою» (п. 280).

Інші твердження ОСОБА_1 , а саме про неправильне звернення до нього секретарем судового засідання, щодо статусу поліцейського, судді, секретаря судового засідання, інших посадових осіб, статусу деяких державних органів не стосуються суті розглядуваної справи, у зв`язку з чим суд не зобов`язаний надавати на них відповіді, оскільки суд, будучи обмеженим висунутим обвинуваченням, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, розглядає лише ті питання, які стосуються його суті, і не уповноважений в рамках цієї справи вирішувати інші питання, які не стосуються суті протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 164 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, його майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставини, які відповідно до ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку проте, що для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції, але ближче до нижньої межі, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування. Також підлягає застосуванню і обов`язкове додаткове стягнення у виді конфіскації предметів торгівлі, а саме алкогольних напоїв, що були вилучені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2025 року, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з конфіскацією вилученого у ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №615463 та додатку до нього, пива алкогольного марки: «Corona Extra» об`ємом 0,33 л 11 одиниць; «Козел» об`ємом 0,45 л 3 одиниці; «Козел» ж/б об`ємом 0,5 л 2 одиниці; «Закарпатське» ж/б об`ємом 0,5 л 25 одиниць; «Львівське» ж/б об`ємом 0,5 л 4 одиниці; «Туборг» ж/б об`ємом 0,5 л 6 одиниць; «Чайка» ж/б об`ємом 0,5 л 7 одиниць; «Нефільтроване бочкове» об`ємом 0,5 л 11 одиниць; «Повна Діжка» ж/б об`ємом 0,5 л 22 одиниці; «Степла Артуа» ж/б об`ємом 0,5 л 8 одиниць; «Крушовіце Краловске Світле» ж/б об`ємом 0,5 л 10 одиниць, а в загальній кількості 109 пляшок пива.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Повний текст постанови буде виготовлений, а його копія вручена або вислана ОСОБА_1 протягом трьох днів.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко