Справа № 481/1888/24
Провадж. № 3/481/10/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

28.01.2025 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вжещ С.І., за участі секретаря судових засідань Юхименко Т.М., особи, яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , захисника Сударикова Г.В., розглянувши в залі суду м. Новий Буг справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 840220 від 09.09.2024 року, який складено відносно ОСОБА_1 інспектором СРПП ВП № 4 Миколаївського РУП ГУНП лейтенантом поліції Дунак О.О., 09.09.2024 року о 11:20 год. Миколаївська область на а/д Н-11 Дніпро-Миколаїв, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, бліде обличчя). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відмовився на безперервну відеозйомку, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 09.09.2024 року він не керував транспортним засобом взагалі. Він, разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 їхав на автомобілі ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , з м. Новий Буг в сторону м. Баштанка, при цьому, за кермом перебував власник автомобіля ОСОБА_2 , а він був пасажиром. По дорозі автомобіль зламався та ОСОБА_2 зупинив попутку та поїхав до м. Баштанка по запчастини до автомобіля, а він залишився біля автомобіля. В цей час до нього під`їхали працівники поліції та запитали, що сталося, на що він їм розповів, що автомобіль зламався. Після чого працівники поліції сказали, що заберуть автомобіль на штраф майданчик, але, якщо він підтвердить, що керував транспортним засобом у стані сп`яніння та відмовився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, вони автомобіль не заберуть. Злякавшись, він на відео, що знімав поліцейський сказав, що керував даним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Через деякий час під`їхав власник транспортного засобу і його водій, якому він розповів про все, що з ним сталось.

Захисник Судариков Г.В. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що останній не керував транспортним засобом, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме, у протоколі не зазначено місце вчинення правопорушення. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 . З відеодоказу не видно коли він зроблений, не зазначено ні часу, ні дати, ні місця де саме проводилась відео зйомка. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічні засоби, на які здійснювалась відеозйомка, не зазначено хто продовжив рух транспортного засобу, немає доказів причини зупинки даного транспортного засобу. Також захисник звернув увагу, що відеозйомка не є безперервною, а лише зафіксувала пояснення ОСОБА_1 на запитання особи за кадром.Вказане відео, на думку сторони захисту є недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам закону.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Сударикова Г.В., покази свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворює склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 840220/1577 від 09 вересня 2024 року, водій ОСОБА_1 09 вересня 2024 року о 11 год 20 хв Миколаївська область на а/д Н-11 Дніпро-Миколаїв, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, бліде обличчя). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відмовився на безперервну відеозйомку, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, матеріали адміністративної справи не містять прямих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 09 вересня 2024 року о 11 год 20 хв транспортним засобом ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 на а/д Н-11 Дніпро-Миколаїв в стані алкогольного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наданий в якості доказу відеозапис не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , 09 вересня 2024 року о 11 год 20 хв на а/д Н-11 Дніпро-Миколаїв. Натомість відеозапис починається з моменту спілкування особи за кадром, яка не відрекомендувалась, можливо працівника поліції з ОСОБА_1 , який під час розмови пояснив, що він учора вживав горілку, а сьогодні їхав на автомобілі та від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у медичному закладі, відмовляється. Також ОСОБА_1 на відео пояснив, що у нього відсутній страховий поліс на автомобіль.

Відеозапис, що долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних щодо дати, часу події, що на ньому відображена. З даного відеозапису вбачається, що відеозйомка здійснювалась або на мобільний телефон, або на планшет, про що у протоколі про адмінправопорушення не зазначено. Вказаний відеозапис не є безперервним, а саме з моменту зупинки транспорного засобу до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому, даний відеодоказ не може бути визнаний допустимим.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , саме 09 вересня 2024 року о 11 год 20 хв на а/д Н-11 Дніпро-Миколаїв з ознаками алкогольного сп`яніння, та відмови ним від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку , матеріали справи не містять.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні під присягою повідомив, що 09.09.2024 року близько 11:00 год він, разом зі своїм знайомим ОСОБА_1 їхав на своєму автомобілі ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , з м. Новий Буг в м. Баштанка. При цьому додав, що за кермом автомобіля був саме він, а ОСОБА_1 був у якості пасажира. Так, в дорозі автомобіль зламався та він зупинив попутний автомобіль і поїхав по запчастини до м. Баштанка, а ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Коли він повернувся, ОСОБА_3 йому повідомив, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи з відсутності в матеріалах справи безперервного відеозапису, на якому б було видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та за наявності показань свідка ОСОБА_2 , а також за наявності недоліків, які маються у протоколі про адміністративне правопорушення, у суду виникли сумніви щодо обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відтак, відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Підсумовуючи викладене, вказані вище обставини в сукупності дають підстави для висновку про недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи таке рішення, суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися саме на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, його захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст постанови проголошений 29.01.2025 року 15:30.

Суддя С.І. Вжещ