Справа №461/14/25
Провадження №3/461/167/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року суддя Галицького районного суду м.Львова Мироненко Л.Д., при секретарі судового засідання Курилюк А.І., за участі представника Львівської митниці Лубоцького Б.І,., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ,

за ст.473 Митного кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

01.11.2024 на території ММПО СП «Росан» митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці, під час проведення митного контролю за допомогою рентген системи «Рапіскан» у міжнародному поштовому відправленні (далі МПВ) № CV03679230US, яке пересилалося з США особою ОСОБА_1 , що проживає перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , до України особі ОСОБА_1 , що проживає перебуває за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено: «Металевий предмет чорного кольору, схожий на барабан для пістолета, без маркувань, без слідів використання», у кількості 2 шт.

Згідно митної декларації форми С№23 вміст відправлення задекларовано як «задній стоп фара».

Листом Львівської митниці від 12.11.2024 № 7.4-5/20-05/7/30903 вказані предмети направлено для проведення експертного дослідження до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі Держмитслужби). СЛЕД

Відповідно до висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 21.11.2024 № 0397 що надані на дослідження предмети ідентифіковано як: «барабани для револьверів», у кількості 2 шт.

Надані на дослідження барабани для револьверів мають ознаки спеціально призначених компонентів, основних складових частин вогнепальної зброї. зазначених в п. 8.13. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання. обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї. пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622: «до основних частин зброї належать будь-які елементи або запасні деталі, спеціально призначені для вогнепальної зброї та необхідні для її функціонування, а саме: ствол. корпус, або стовбурна коробка, затвор або барабан, вісь затвору або казенник».

Таким чином, на думку митного органу, відправник міжнародного поштового відправлення № CV03679230US особа ОСОБА_1 , здійснив вкладення до міжнародного поштового відправлення № CV03679230US товарів, а саме: «барабани для револьверів», у кількості 2 шт., без надання дозвільних документів, тобто відправив основні складові частини вогнепальної зброї у вказаному МПВ з порушенням митних правил, що в свою чергу відповідає диспозиції ст. 473 МК України, а саме: «пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України».

Представник митного органу під час розгляду адміністративної справи зазначив, що у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наявний склад порушення, передбаченого ст. 473 МК України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши думку представника митного органу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України, оскільки він вчинив дії спрямовані на пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України.

Відповідно до ст. 18 Всесвітньої поштової конвенції до пересилання забороняється в усіх категоріях відправлень предметів ввезення або обіг яких заборонено в країні призначення та предметів, що за своїм характером чи упакуванням можуть становити небезпеку для поштових працівників або населення. Товари та інші предмети, які заборонені до переміщення (пересилання) через митний кордон згідно із законодавством або є предметами контрабанди чи порушення митних правил, вилучаються підрозділом митного органу в установленому порядку.

Відповідно до ст. 196 Митного кодексу України (далі МКУ) не можуть бути пропущені через митний кордон України: 1) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом; 2) товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних органів, за відсутності цих дозволів (крім алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також харчових продуктів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та в порядку, встановлених статтею 376 та частиною другою статті 378 цього Кодексу); 3) товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 235 МК України регламентується заборона щодо переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, заборонених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України відповідно до ввезення на митну територію України або вивезення з цієї території (п. 1 ч. 1), відправлених з порушенням митних правил (п. 2 ч. 1) та товарів, щодо яких відсутні відповідні дозвільні документи, у разі застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (п. 3 ч. 1).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України, підтверджується даними, які містяться в:

-протоколі про порушення митних правил № 1604/20900/24 від 18.12.2024 року, з зазначенням вилученого товару;

-митній декларації форми С№ 23 № CV03679230US;

-акті про взяття проб (зразків) товару від 01.11.2024 року;

-акті на розкриття та перепакування поштового відправлення від 01.11.2024 року;

-висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 21.11.2024 № 0397.

Відтак, винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого діяння, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставин справи, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді конфіскації заборонених до пересилання товарів.

На підставі ст. 519 МК України з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь Львівської митниці витрати за зберігання вилученого товару на складі митниці у сумі 18,10 грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності слід стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 519, 524, 526, 527, 528 МК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною. у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України та накласти на нього стягнення у виді конфіскації, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 1604/20900/24 від 18.12.2024 року, товару.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання вилученого товару на складі митниці у розмірі 18,10 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.Д. Мироненко