КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/9593/24Головуючий у І інстанції: Карабаза Н.Ф.
Провадження №33/824/975/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24січня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ейсмонта І.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 14жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ірпінського міськогосудуКиївської області від 14жовтня 2024 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Ейсмонт І.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 запропоновано «пройти огляд у встановленому законом порядку». Проте працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , що означає «у встановленому законом порядку», та не повідомили про можливість пройти огляд на місці зупинки, а в разі відмови, у найближчому закладі охорони здоров`я.

Зазначає, що на відео чітко видно, що ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд «у встановленому законом порядку», оскільки не розуміє юридичних термінів та того, що від нього вимагав працівник поліції.

Також захисник зазначає, що відеозапис, наявний в матеріалах справи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки є неповним, а в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про те, яким самим технічним засобом здійснювалась відеофіксація правопорушення.

Звертає увагу суду на те, що працівник поліції не надав ОСОБА_1 можливості скористатись правовою допомогою адвоката, чим було порушено його право на захист.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ейсмонта І.Г. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши наведені у ній доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 08 вересня 2024 року о 09 год. 34 хв. керував транспортним засобом ЗАЗ Lanosд.н.з. НОМЕР_1 по вул. Заводська в місті Буча,з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродня блідість. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Викладені в протоколі від 08.09.2024 року обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який долучений до протоколу і міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що поліцейським, у зв`язку з встановленими ознаками наркотичного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку. На вимогу працівника поліції водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд вважає наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції належним та допустимим доказом, оскільки він в повній мірі відображає обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Щодо посилання апелянта на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказаний конкретнийтехнічний засіб, за допомогою якого здійснювалась фіксація правопорушення, то суд вважає, що це не є істотним порушенням закону та не впливає на правильність встановлених фактичних обставин адміністративного правопорушення. Крім цього, в матеріалах справи наявні письмові докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, в порушення п.2.5 ПДР України на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги захисник Ейсмонт І.Г. зазначав, що ОСОБА_1 було незрозуміло порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки працівники поліції висунули йому вимогу «пройти огляд у встановленому законом порядку», а тому він правомірно відмовився пройти такий огляд.

При оцінці цього доводу суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Із дослідженого судом відеозапису не вбачається того, що ОСОБА_1 було незрозуміло підстави для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та порядок проведення огляду. При цьому, водій не звертався до поліцейського із проханням про роз`яснення йому порядку проходження огляду та не висловлював згоду на проходження такого огляду.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 та його захисник Ейсмонт І.Г. мали можливість у встановлені законом строки оскаржити дії працівників поліції щодо порушення ними Інструкції оформлення матеріалів адміністративного правопорушення. Однак як вбачається з матеріалів справи, дії працівників поліції оскаржені не були.

Щодо доводів про порушення працівниками поліції права ОСОБА_1 на захист, то суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки таким правом ОСОБА_1 скористався, шляхом укладення договору із адвокатом Ейсмонтом І.Г., який захищав інтереси ОСОБА_1 як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 14жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а подану захисником Ейсмонтом І.Г. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз