Справа №588/361/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції -
Номер провадження 23-з/816/1/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми заяву захисника ПИРОГОВОЇ О. Т. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Сумського апеляційного суду від 19.07.2024,

установив:

До Сумського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 - адвоката ПИРОГОВОЇ О. Т. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Сумського апеляційного суду від 11.07.2024, яка обгрунтована тим, що працівниками поліції не було зафіксовано технічними засобами факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, за результатами чого встановлено, що він не вживав алкоголь, що не могло бути відомо суду під час розгляду справи. Крім того, 11.07.2024 через систему Електронний суд захисником було направлено клопотання про закриття справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі ч. 6 ст. 38 КУпАП, але яке не було зареєстроване апеляційним судом та відповідно не було розглянуто.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 16.06.2023 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 19.02.2023 о 22 год. 46 хв. у м. Тростянець по вул. Заводська, 1 керував т/з Skoda Fabia н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Постановою судді Сумського апеляційного суду від 19.07.2024 постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 16.06.2023 відносно ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника Пирогової О. Т. на цю постанову - без задоволення.

Будучи відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду заяви, ОСОБА_1 і його захисник Пирогова О. Т. в судове засідання не з`явилися і будь-якого клопотання про відкладення розгляду заяви від них не надійшло, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд вказаної вище заяви захисника у відсутності сторін провадження, що не протирічить вимогам КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи заяви захисника про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами, апеляційний суд вважає, що ця заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Аналізуючи положення міжнародних актів, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011) наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження і на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12); рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), апеляційний суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу, для цілей ст. 6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при апеляційному розгляді постанови судді щодо повернення заяви про перегляд судового рішення у справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП інші норми закону, зокрема положення КПК, які регламентують відповідні правовідносини, так як КУпАП не передбачає порядку і процедури перегляду справ за нововиявленими обставинами, що є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій - важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Так, відповідно ч. 1 ст. 459 КПК, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, а згідно ч. 2 цієї норми закону нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

За наслідками провадження суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції. (ч. 1 ст. 467 КПК).

Згідно постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 16.06.2023 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.

Постановою судді Сумського апеляційного суду від 19.07.2024 постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 16.06.2023 відносно ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника Пирогової О. Т. на цю постанову - без задоволення.

Обґрунтовуючи вимоги про перегляд вказаної постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами захисник Пирогова О. Т. вказує на те, що 1) працівниками поліції не було зафіксовано технічними засобами факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, за результатами чого встановлено, що він не вживав алкоголь, що не могло бути відомо суду під час розгляду справи, 2) 11.07.2024 через систему Електронний суд захисником було направлено клопотання про закриття справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі ч. 6 ст. 38 КУпАП, але яке не було зареєстроване апеляційним судом та відповідно не було розглянуто.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом положень ч. 2 ст. 459 КПК нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Верховний Суд у ряді судових справ № 754/4860/14-к, № 423/1623/15-к, № 583/2535/17 висловив своє бачення щодо нововиявлених обставин, а саме - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Тобто, необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою - це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Такі обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ (зокрема, у справі «Желтяков проти України»), який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановления нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Таким чином, нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності, чого в даному випадку встановлено не було.

На підставі аналізу нововиявлених обставин, перелік яких наведено у ч. 2 ст. 459 КПК, апеляційний суд вважає, що наведені в заяві захисника Пирогової О. Т. доводи не є нововиявленими обставинами.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 19.02.2023 о 22 год. 46 хв. у м. Тростянець по вул. Заводська, 1 поліцейськими був зупинений т/з Skoda Fabia н. з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 , якому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з наявними у нього відповідними ознаками із застосуванням спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився, у зв`язку з чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, ОСОБА_1 взагалі не доставлявся до закладу охорони здоров`я і його огляд на стан алкогольного сп`яніння в цій справі не проводився. Крім того, факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР зафіксований у встановленому законом порядку шляхом застосуванням технічних засобів відеозапису.

Що стосується доводів заяви в тій частині, що 11.07.2024 захисником було направлено клопотання про закриття справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі ч. 6 ст. 38 КУпАП, але яке не було зареєстроване апеляційним судом та відповідно не було розглянуто, то вони є безпідставними, оскільки згідно долученого до заяви захисника скріншоту з системи Електронний суд вказане клопотання було направлено не до Сумського апеляційного суду, а до Тростянецького районного суду Сумської області.

Крім того, клопотання захисника про закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, все рівно б не підлягало задоволенню, оскільки згідно ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Тобто, КУпАП пов`язує строк притягнення особи до відповідальності саме із строком накладення адміністративного стягнення протягом певного часового терміну.

ОСОБА_1 вчинив правопорушення 19.02.2023, а постановою судді суду першої інстанції від 16.06.2023 на нього вже було накладене стягнення, тобто в межах строку, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП для ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому закінчення на момент апеляційного розгляду цього строку не є підставою для закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки апеляційним судом не було прийнято рішення щодо постанови судді суду першої інстанції про її скасування та накладення стягнення новою постановою апеляційною інстанцією.

Апеляційний суд вважає, що ті обставини, на які посилається захисник у своїй заяві як на підстави для перегляду постанови апеляційного суду, були відомі цьому суду на час судового розгляду та при ухваленні судового рішення, ці обставини не доводять неправильність постанови та фактично мають характер повторного дослідження певних доказів у справі про адміністративне правопорушення і вимоги їх повторної переоцінки щодо події, винуватості особи у вчиненні правопорушення та правильності їх правової кваліфікації, що прямо суперечить принципу юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає будь-яких законних підстав для задоволення заяви захисника Пирогової О. Т. про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 294, 304 КУпАП, -

постановив:

Відмовити захиснику ПИРОГОВІЙ О. Т. у задоволенні її заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Сумського апеляційного суду від 19.07.2024.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов