Справа № 163/2749/24 Провадження №33/802/110/25 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кривошея А.М. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 130039, 45 грн. Стягнуто із нього на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Кривошей А.М. подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому сторона захисту просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини, повний текст постанови відсутній в суді на час подання апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні сторона захисту просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи його тим, що оскільки в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини, повний текст постанови відсутній в суді на час подання апеляційної скарги.

Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

05 грудня 2024 року під час розгляду справи у Любомльському районному суді Волинської області захисник Кривошей А.М. був присутній, що підтверджується протоколом судового засідання від 05.12.2024 та оскаржуваною постановою (а.с.96, 97-98).

В ході судового розгляду захисник надавав пояснення та зазначив, що ОСОБА_1 повністю визнає свою вину, дійсно до митного контролю подав документи з неправдивими відомостями. Щиро розкаявся у вчиненому і просив застосувати справедливу санкцію до нього (а.с.96 зворот).

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 16 грудня 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року захисник Кривошей А.М. подав до суду першої інстанції лише 23 грудня 2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції місцевого суду на апеляційній скарзі, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 16 грудня 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Отже, апелянт професійний учасник судового провадження захисник Кривошей А.М. пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що в судовому засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови є голослівними та суперечать матеріалам справи.

Так, в матеріалах справи відсутній короткий текст постанови від 05 грудня 2024 року.

Як убачається із протоколу судового засідання від 05.12.2024, після судового розгляду суддя видалився в нарадчу кімнату, а повернувшись, проголосив текст постанови, роз`яснив зміст, строк та порядок оскарження до Волинського апеляційного суду (а.с.96 зворот).

Також вищезазначеним протоколом та матеріалами справи спростовуються доводи сторони захисту, що станом на 23.12.2024 в суді відсутній повний текст оскаржуваного судового рішення.

Тому наведені стороною захисту причини пропуску строку на апеляційне оскарження, є голослівними та такими, що суперечать матеріалам справи, а тому не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки вони повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП та матеріалам даної справи, оскільки захисник був присутній під час розгляду справи та проголошення оскаржуваної постанови, отже йому були відомі порядок та строки оскарження рішення судді (а.с.96, 97-98).

Отже, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються матеріалами справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов