Справа №: 700/223/24
Провадження № 3-в/700/3/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 січня 2025 року суддя Лисянського районного суду Черкаської області Пічкур С.Д., розглянувши заяву про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами у справі за матеріалами, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , б раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року постанова суду першої інстанції залишена без змін, а апеляційна скарга порушника без задоволення.

ОСОБА_1 24 січня 2025 року подав до суду заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі про адміністративне правопорушення та просить суд скасувати постанову, а провадження у справі закрити. В обґрунтування постанови зокрема вказує, що приписи ч. 2 ст. 250 КУпАП зобовязують прокурора брати участь у розгляді судом лише щодо справ про правопорушення, передбачені статтями 1724-1729, 1729-2 цього Кодексу. А у випадках застосування за адміністративні правопорушення заходів примусового характеру, повяза- них із обмеженням особистої свободи громадян (статті 44, 51, 89, 121, 1224, 123, 130 (частини 2-6), 140, 17210-17220, 173, 1732, 1733, 178, 1832, 185, 1851, 1853, 18510, 187, 2041), прокурор виконує свої повноваження в межах нагляду за додержанням законів (ч. 5 ст. 7 КУпАП), котрий полягає у вчиненні дій, перелічених у ч. 1 ст. 250 цього Кодексу, серед яких участь у розгляді справи й оскарження постанов.

У справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», висновок щодо порушення вимоги неупередженості суду було зроблено в ситуації, яка характеризувалася таким поєднанням обставин: (1) в суді першої інстанції було проведено усне слухання; (2) жодна особа, яка представляє та обґрунтовує обвинувачення, будь то прокурор чи інша особа, не була присутня на слуханні; (3) заявниця була присутньою на слуханні та не визнала себе винною; (4) суд першої інстанції визнав заявницю винною та засудив її до п`яти днів тримання під вартою за неповагу до суду; (5) відповідно до чинного законодавства рішення не могло бути оскаржене. Про це ЄСПЛ наголосив і в рішенні від 15 червня 2023 року про неприйнятність заяви у справі «Олександр Володимирович Куліш проти України» (заява № 6023/23).

Також, у ситуації здійснення судового провадження за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, участь у справі сторони обвинувачення може слугувати підставою для висновку про недодержання засади рівності учасників судового процесу (ст. 129 Основного Закону) й принципу змагальності, які є невідємною складовою гарантованого ст. 6 Конвенції права на справедливий суд (рішення Європейського суду з прав людини (далі 1 - ЄСПЛ) «Кауфман проти Бельгії», заява № 10938/84; «Руїз-Матеос проти Іспанії», заява № 12952/87; «Надточій проти України», заява № 7460/03).

Ознайомившись із заявою про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, суддя дійшов таких висновків.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, у тому числі за нововиявленими обставинами, чинним законодавством не передбачено.

У силу положень ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд ураховує позицію Верховного Суду, висловлену в ухвалі від 15 жовтня 2019 року (провадження № 51-4998ска19), про те, що нормами КПК України не передбачена можливість перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Отже, наведені в заяві посилання на можливість застосування положень КПК України, тобто аналогії закону, є безпідставними.

Слід зазначити, що статтею 459 КПК України, на яку посилається заявник у своїй заяві, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Застосування аналогії права в даному випадку є недопустимим, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Велика Палата Верховного Суду 30 серпня 2023 року винесла постанову у справі №208/712/19 в якій зокрема вказала, що За практикою ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76). Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).

Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

Таким чином, розглянувши справу без участі прокурора, суди першої та апеляційної інстанцій діють в межах вимог КУпАП та інших законів України.

Разом з цим суддя враховує, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони:

1) існували на час розгляду справи;

2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

3) вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Водночас суддя враховує, що надані в межах судового розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП наведені висновки, виключають наявність правових підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з наведених у заяві мотивів. Справа неодноразово відкладалась як у суді першої так і апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 , останній мав достатньо часу для залучення захисника, наявні докази, зокрема відеозапис фіксації факту правопорушення досліджувався в повному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (N 3236/03) у справі "Пономарьов проти України", жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 283, 294, главою 24-1 КУпАП, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Лисянського районного суду Закарпатської області від 15.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з нововиявленими обставинами - повернути особі, яка її подала.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя - С. Д. Пічкур