Справа № 710/42/25
Провадження № 3/710/146/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2025 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Щербак О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 08.02.2021 органом 7126, інші відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суду не відомі,

УСТАНОВИВ:

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №026358 від 06.01.2025 06.01.2025 близько 10.00 години в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї доньки, ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, в її присутності вчинив сварку, нецензурно виражався, погрожував розправою та наніс тілесні ушкодження дружині, в результаті чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю останньої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце був повідомлений належним чином.

У судове засідання з`явилась мати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами ч.2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

У свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення, визначає межі судового розгляду і є доказом у справі.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015№1376,зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 01.12.2015року за№1496/27941 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КпАП України (у редакції Закону № 3733-IX від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024) передбачає, що адміністративним правопорушенням є вчинення діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КпАП України (у редакції Закону № 3733-IX від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024) передбачає, що адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - настання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого (- ї), яка була завдана потерпілому.

Таким чином, обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При складенні протоколу наведені вимоги закону не дотримані, не вказано про те, чи вказаними у протоколі діями ОСОБА_1 завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю малолітньої потерпілої, а наведене лише припущення про можливість такої, що суперечить диспозиції ч.1 ст. 173-1 КУпАП.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що у протоколі зазначено зокрема «а саме умисні дії психологічного характеру, в її присутності вчинив сварку, нецензурно виражався, погрожував розправою та наніс тілесні ушкодження дружині».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 269 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Із копій письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 , який наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 у присутності доньоки.

Аналіз положень ч.1 та 2 ст. 173-2 КУпАП та ч.4 ст. 269 КУпАП свідчать, що вчинення домашнього насильства відносно іншої особи у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи не утворює окремого складу адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ч.2 ст. 173-1 КУпАП, а малолітня чи неповнолітня особа може за таких обставин бути потерпілою у справі за статтею 173-2 або 173-6 КУпАП, вчиненого щодо іншої особи.

Відсутність в протоколі посилання на вказану обов`язкову ознаку об`єктивної сторони вчинення домашнього насильства не дає права суду це питання з`ясовувати, адже в такому випадку суд перебиратиме на себе функції службової особи покликаної збирати такі докази, а отже порушуватиме вимогу щодо неупередженості суду.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. У протилежному, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Висновки викладені Європейським судом у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, що при судовому розгляді справи не може бути виправлене, оскільки суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1ч.1 ст. 247,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя О.В. Щербак