Справа № 509/7221/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М., розглянувши матеріали які надійшли від Відділення поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 610959 від 02.12.2024 року вбачається, що 29.11.2024 близько о 12.00 год в смт.Овідіополь, вул.. Т.Шевченка 221 гр. ОСОБА_1 , 1985р.н.. ухилилась від виконання батьківських обов`язків по відношенню свого малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось в тому, що її син брав участь у бійки, яка сталась в приміщенні Овідіопольського ліцею ім..Т.Шевченко, чим порушила ч.1 ст.150 СК України, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 , та її представниця адвокат Батурін С.Є., вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП - не визнала, з підстав викладених у письмовому клопотанні надісланому на адресу суду 15.01.2025 року.

Вважаю, що провадження до даній адміністративній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із ст. 7 КУпАП, Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Згідно із ст. 55 Конституції України - права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституцію України в державі Україна закріплений принцип презумпції невинуватості.

Згідно ч. 1. ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Постановою Адміністративного суду ВС у справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 року наголошено, що принцип презумпції невинуватості, підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, а всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

При цьому недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Законодавством Украйни визначений порядок встановлення провини особи у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, за яким її вина встановлюється відповідним рішенням суду (ст. 221 КУпАП).

Оскільки вина неповнолітнього ОСОБА_2 у скоєнні дрібного хуліганства (ст. 173 КУпАП) не доведена рішенням суду, тобто не встановлена у визначений законодавством порядок, то міркування інспектора ОСОБА_3 та лейтенанта ОСОБА_4 про те, що він скоїв це правопорушення, є тільки їх міркуваннями, яке не можливо використати та конвертувати для обвинувачення матері підлітка - ОСОБА_5

- Європейський суд з прав людини (ЕСПЛ) у справі «Девеєр проти Бельгії» (Deweer v. Belgium), § 44; 46) наголосив, що «обвинувачення» в цілях п. 1 статті 6 «Про захист прав людини і основоположних свобод» слід визначити як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади про наявність припущення що цією особою скоєно кримінально каране правопорушення».

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи вищевказане слід визнати, що суд не може вийти за межі офіційно пред`явленого компетентним органом держави (в даному випадку протоколу серії ВАД №610959 від 02.12.2024р.) звинувачення і перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.1 ст. 184 КУпАП на якусь іншу частину ст. 184 КУпАП, та визначити хто у цієї справі є потерпілим, так як у цьому випадку суд замінить собою сторону обвинувачення, чим порушить право особи на захист.

Таким чином суд має вирішувати питання винуватості ОСОБА_1 виключно за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Частина 1 ст.184 КУпАП, є бланкетною нормою права, оскільки диспозиція цієї статті вимагає встановлення порушення вимог законодавства, яким визначені обов`язки батьків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що: «.. ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Законодавцем обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток встановлений ч.2 ст. 150 СК України, а тому при твердженні, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків слід посилатися саме на частину 2, а не частину 1 ст. 150 Сімейного кодексу.

З огляду на вказане слід дійти до висновку, що присутність неповнолітнього ОСОБА_2 на місці вищеописаних подій, які відбулися 29.11.2024р. з іншими вихованцями на території «Ліцею» ні за яких обставини не можливо трактувати як ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його неповнолітнього сина.

Суб`єкт адміністративного проступку за ч.1 ст. 184 КУпАП є фізичні осудні особи - батьки, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Також суд звертає увагу, що вказана подія відбулась на території «Ліцею», працівники якої зобов`язані забезпечити дисципліну поведінки та безпеку своїх вихованців під час їх знаходження на території навчального закладу. При цьому слід враховувати, що жодна особа не має можливості безпосередньо контролювати поведінку іншої особи, знаходячись на відстані від неї у іншому місці.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП , у зв`язку з чим справа підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 184 ч. 1, 247, 280, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.М. Гандзій