Провадження №: 3/755/7958/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , працює дільничим, офіцер поліції, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною другою статті 172-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КпАП), установив:

І. Обставини адміністративного правопорушення визнані судом доведеними

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, у період з 18 травня 20 грудня 2023 року, входив до складу виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю «Гром» (ідентифікаційний код юридичної особи 42869808), а саме обіймав посаду директора вказаного підприємства, що має на меті одержання прибутку, чим порушив обмеження, встановлене п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції (далі - Закон) та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-4 КпАП.

ІІ. Аргументи осіб, які беруть участь у провадженні

В ході судового розгляду прокурор у справі - прокурор, який бере участь у розгляді справи - прокурор Дніпровської окружної прокуратури Андрєєв Я.А. та особа, яка склала протокол - головний спеціаліст відділу моніторингу Департаменту моніторингу і контролю за виконанням актів законодавства про конфлікт інтересів та запобігання корупції ОСОБА_2 зауважили, що є дійсним факт порушення ч. 2 ст. 172-4 КпАП, позаяк, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, у період з 18 травня 20 грудня 2023 року, входив до складу виконавчого органу ТОВ «Гром».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що дійсно був у вказаний час диреткором підприєсвта, однак убачав у справі наявними обставини визначені ст. 38 КпАП.

ІІІ. Джерела права та акти їх застосування

Кодекс України про адміністративні правопорушення

Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 172-4. Порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності

Порушення особою встановлених законом обмежень щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляє інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), [...]

Примітка. Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", за винятком депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), присяжних, помічників-консультантів народних депутатів України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, Першого заступника Голови Верховної Ради України та заступника Голови Верховної Ради України, працівників секретаріатів депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді України.

Закон України "Про запобігання корупції"

Стаття 3. Суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону

1. Суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є:

1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

з) поліцейські.

ІV. Висновки посадової особи при розгляді справи у руслі з`ясованих обставини

Висновків вказаних у п. І постанови Суд дійшов дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, висновку прокурора, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи таке.

У відповідності з положеннями ст. 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом статті 251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно, в частині обставин цієї справи, слід зауважити про таке.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-4 КпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляє інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону особам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, забороняється входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України, крім випадку, передбаченого абз. 1 ч. 2 цієї статті.

Сутність вказаного обмеження полягає в тому, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не може входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку, а сам факт такого входження, навіть без активної поведінки особи (як у випадку заборони займатися іншою оплачуваною діяльністю), є порушенням вимог Закону.

Відповідальність за зазначене порушення настає за сукупності двох умов:

1) особа входить до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації;

2) організація, до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради якої входить особа згідно з установчими документами, створена з метою отримання прибутку.

При цьому, відповідальність за входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку, настає незалежно від того, чи було отримано дохід таким підприємством або організацією, а також незалежно від того, чи отримала дохід особа від такої діяльності.

В цій ситуації, з`ясовано, що Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 18.05.2023 №816 о/с ОСОБА_1 з 18 травня 2023 року було призначено на посаду слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Тому, згідно з п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, зокрема вимоги ст. 25 Закону, якою встановлені обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, а також належить до переліку службових осіб, які займають відповідальне або особливо відповідальне становища, визначених у примітці до ст. 56 Закону.

У наслідок чого, наявний і склад цитованого адміністративного правопорушення, адже встановлено, що

(і) Підприємство має на меті отримання прибутку

Згідно з ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України (далі ГК) підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Цивільного кодексу України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлено інший порядок їх затвердження.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі СДР) містяться відомості стосовно ТОВ «Гром» (ідентифікаційний код юридичної особи 42869808), керівником якого був ОСОБА_1 .

Згідно з п. 4.1 ст. 4 «Мета та предмет діяльності товариства» Статуту, затвердженого рішенням учасника № 1 від 06.03.2019 (далі Статут), метою діяльності Товариства є отримання прибутку шляхом здійснення підприємницької діяльності (а.с.50).

Таким чином, товариство «Гром» є підприємством, що має на меті отримання прибутку;

(іі) Виконавчий орган підприємства

Відповідно до п. 10.1 ст. 10 «Органи товариства» Статуту управління Товариством здійснює Директор (виконавчий орган), який призначається загальними зборами учасників (власників).

Положеннями п. 10.13.1 ст. 10 «Органи товариства» Статуту передбачено, що виконавчий орган Товариства здійснює управління поточною діяльністю.

Пунктом 10.13.4 ст. 10 «Органи товариства» Статуту передбачено, що виконавчий орган Товариства є одноосібним. Назвою одноосібного органу є «директор»;

(ііі) Входження ОСОБА_1 до складу виконавчого органу підприємства

Згідно з відомостями з ЄДР ОСОБА_1 з дня призначення на посаду слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві 18 травня та до 20 грудня 2023 року, значився керівником ТОВ «Гром» (ідентифікаційний код юридичної особи 42869808).

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 «Органи товариства» Статуту вищим органом Товариства є Загальні Збори Учасників Товариства.

Компетенція загальних зборів учасників визначена п. 10.2.4 ст. 10 «Органи товариства» Статуту. До компетенції загальних зборів учасників належить зокрема: обрання одноосібного виконавчого органу Товариства; прийняття інших рішень, віднесених до компетенції загальних зборів учасників; якщо Товариство має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника.

Відповідно до рішення №20/12/2023 єдиного учасника ТОВ «Гром» лише 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Товариства за власним бажанням.

Отже, встановлено, що з 18 травня по 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 обіймав посаду директора ТОВ «Гром» (ідентифікаційний код юридичної особи 42869808), тобто був особою, яку визначено виконавчим органом цієї юридичної особи.

Таким чином, ОСОБА_1 з 18 травня по 20 грудня 2023 року, перебуваючи на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, обіймав посаду директора ТОВ «Гром», тобто входив до складу виконавчого органу підприємства, що має на меті одержання прибутку, чим порушив обмеження, встановлене п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказував, що володів інформацією про те, що він є директором ТОВ «Гром» та 18 січня 2023 року написав заяву про звільнення з посади директора і з цього моменту не мав ніякого відношення до ТОВ «Гром». У подальшому 20 рудня 2023 року на підставі Договору дарування частки у статутному капіталі ТОВ «Гром» подарував корпоративні права ОСОБА_3 . Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що будь-який дохід від ТОВ «Гром» після призначення на посаду не отримував.

Однак, надана ОСОБА_1 інформація не спростовує ознак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КпАП. Позаяк, сутність обмеження, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону полягає в тому, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не може входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку, а сам факт такого входження, навіть без активної поведінки особи (як у випадку заборони займатися іншою оплачуваною діяльністю), є порушенням вимог Закону.

ОСОБА_1 зазначає, що після того, як він подав заяву від 18 січня 2023 року про звільнення з посади директора, він вважав, що автоматично не має більше жодного зв`язку з ТОВ «Гром», але це твердження сприймається критично, бо, попри це, до 20 грудня 2023 року він був єдиним учасником (власником) ТОВ «Гром» і мав право приймати одноособові письмові рішення щодо припинення своїх повноважень у складі виконавчого органу ТОВ.

Отже, на переконання суду, ОСОБА_1 , попри вказані ним дії, не здійснено всіх необхідних дій, спрямованих на припинення повноважень у складі виконавчого органу ТОВ «Гром», як того вимагає положення ч. 2 ст. 25 Закону.

Сам протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженим на те суб`єктом із дотриманням положень КпАП.

Так, відповідно до ст. 255 КпАП уповноважені особи Національного агентства з питань запобігання корупції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-4 - 172-9 (у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).

ОСОБА_1 є слідчим та належить до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, визначених у примітці до ст. 56 Закону.

В частині питання строків визначених ст. 38 КпАП, то, ураховуючи, що зазначене адміністративне правопорушення є триваючим, тобто таким, яке почалось з якоїсь дії та продовжувалось протягом певного періоду, то часом вчинення слід вважати період з 18 травня по 20 грудня 2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою, уповноваженою на складення протоколу, зібрано та проаналізовано необхідні докази та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначена позиція також висловлена як узагальнюючий висновок у листі Верховного Суду від 09 грудня 2021 року № 1089/0/2-21 та на котру підставно покликається особа, яка склала протокол - головний спеціаліст відділу моніторингу Департаменту моніторингу і контролю за виконанням актів законодавства про конфлікт інтересів та запобігання корупції ОСОБА_2 у самому протоколі про адміністративне правопорушення №38-01-26 від20 грудня 2024 року.

Отже, днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення слід вважати дату складення вказаного протоколу ,а тому доводи останнього про наявність обставин визначених ст. 38 КпАП не відповідають з`ясованим фактичним обставинам у справі.

Відповідно визначаючись з наслідками порушення суддею зауважується про таке.

Статтею 1 КпАП регламентовано, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст. 34, 35 КпАП суддя не убачає, обставин, що пом`якшують або ж обтяжують відповідальність винного.

Тим самим, при накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує обставини визначені ст. 33-35 КпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 172-4 КпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Позаяк, випадки корупції ставлять під загрозу довіру до інституції в цілому. Так, сучасні реалії в Україні зумовлюють публічний (суспільний) інтерес, як до корупційних злочинів, так і адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, та необхідності ефективної протидії їм з метою захисту особи, суспільства та держави.

Отже, визначене в цій справі покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою порушника, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КпАП.

Щодо формування резолютивної частини даного судового рішення, то Суд зауважує, що відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення.

В постанові КАС від 02.11.21 у справі № 755/10002/21 в т.ч. зроблено висновок, що фактично КУпАП не визначає обов`язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням указаних норм КпАП та орієнтирів сформованих судом апеляційної інстанції в наведеній справі, ураховуючи, що судом установлено наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-4 КпАП, суддя не убачає підстав визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті цього рішення та виносить постанову про накладення адміністративного стягнення у порядку п. 1 ст. 284 КпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 172-4, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановив:

накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КпАП адміністративні стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією отриманого доходу від такої діяльності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

С у д д я Оксана БІРСА