ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 рокуСправа № 495/499/25
Номер провадження 3/495/314/2025

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

27.01.2025 до суду надійшли вказані адмінматеріали.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 227808 від 22.01.2025 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу із таким формулюванням: 22.01.2025 о 21:30 год. у м. Білгород-Дністровський, по вулиці Ізмаїльська, керував автомобілем ВАЗ 2106 НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, не мав посвідчення водія категорії В, чим порушив п. 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 Кодексу.

У судове засідання 31.01.2025 ОСОБА_1 , його законний представник не з`явились; про дату, час, місце судового розгляду належно повідомлений під час оформлення адмінматеріалів; про поважність причин неявки або відкладення розгляду справи суду не заявив.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За правилами статті 268 Кодексу, суд дійшов висновку про можливість судового розгляду за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за частиною другою статті 126 Кодексу настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною другою статті 126 Кодексу підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 227808 від 22.01.2025; рапортом; довідкою, виданою старшим інспектором САП капітаном поліції Петреченко Л., згідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримав.

Відповідно до санкції частини другої статті 126 Кодексу, за зазначене правопорушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 Кодексу був неповнолітнім; відповідно до ч. 2 ст. 13 Кодексу, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами; суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп., які підлягають стягненню на користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 27, 33-35, 36, 126, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн (три тисячі чотириста грн).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Згідно із статтями 307, 308 Кодексу штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя Ю.Ф. Волкова