№ 207/6143/24
№ 3/207/23/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Бистрова Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Державної Податкової Служби у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, працюючої керівником Гімназії №28, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Актом перевірки від 29.10.2024 року було встановлено, що керівник Гімназії №28 ОСОБА_1 , несвоєчасно подала до ГУ ДПС у Дніпропетровській області податковий розрахунок за встановленою формою №4ДФ відомості про доходи громадян за ІІ квартал 2024 року по строку 09.08.2024 р.. Фактично розрахунок за свстановленою формою №4ДФ за ІІ квартал 2024 року подано 12.08.2024 року та зареєстровано в ГУ ДПС у Дніпропетровській області за №, про що складено акт камеральної перевірки від 29.10.2024р. №69090/04-36-24-16/23642592.

Зазначений факт підтверджується протоколом № 22/04-36-24-16/23642592 від 12.11.2024 року, актом перевірки №69090/04-36-24-16/23642592 від 29.10.2024 року.

ОСОБА_1 вину визнала повністю, просила суворо не карати, оскільки було пропущено не значний проміжок часу, лише два дні. Зобов`язалась в подальшому не порушувати.

Повно та всебічно вивчивши надані суду матеріали справи, дослідивши надані документи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

Суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є: неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас, суд враховує положення ст.23 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення у дусі точного і неухильного додержання Конституції України, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Отже, законодавець акцентує увагу на тому, що головна мета адміністративного стягнення - виховання порушника, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки.

Відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Принцип індивідуалізації відповідальності знаходить свій вираз, зокрема, і в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення та інш.

Згідно з приписами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що вчинене ОСОБА_1 діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, що притаманні для цього виду правопорушення, і суб`єктивно, не спрямовано на умисне порушення норм права.

Також приймаючи до уваги характер та обставини вчинення правопорушення, особу правопорушниці та її ставлення до скоєного, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_1 статтю 22 КУпАП України, та припинити провадження у справі, обмежившись усним зауваженням, враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, на теперішній час має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, а також ті обставини, що тяжких наслідків від дій ОСОБА_1 не настало, матеріальної шкоди будь-кому не заподіяно, будь-яких негативних наслідків для суспільства не завдано її діями, а тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно з положеннями ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи. Тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.22, ч.1 ст.163-4, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст.163-4 КУпАП - закрити за малозначністю вчиненого правопорушення, на підставі ст.22 КУпАП.

Протягом десяти днів з дня винесення постанови може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя Л.О.Бистрова