ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 Справа №607/930/25 Провадження №3/607/904/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, зареєстровано в АДРЕСА_1 та проживаючої в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №122662 від 09.01.2025, 09 січня 2025 року близько 11.15 год. громадянка ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання, на АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: чинила психологічний тиск, та погрожувала, внаслідок чого було завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Таким чином ОСОБА_1 порушила ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП не визнала та зазначила про те, що у неї з донькою ОСОБА_2 виникають словесні конфлікти, оскільки остання має незадовільну поведінку як вдома так і в школі. Крім цього зазначила, що у доньки наявні розлади психіки та вона з 10.01.2025 по 24.01.2025 знаходилася на лікуванні у КНП «ТОКПЛ» ТОР, на доказ чого долучила копію довідки. Разом з тим зауважила, що протиправних дій відносно доньки не вчиняє, а навпаки старається належно її виховувати, однак через її поведінку виникають емоційно складні ситуації.

Малолітня потерпіла ОСОБА_2 в присутності її законного представника ОСОБА_3 у судовому засіданні суду пояснила, що у неї є подруга на ім`я « ОСОБА_4 », значно старша за віком. Так, 09.01.2025 вона пожалілася своїй знайомій на маму і бабусю, а та в свою чергу запропонувала їй звернутися у поліцію, та сказала, що у дитбудинку їй буде краще. Відтак, вона послухала подругу та зробила все так, як та їй порадила та надала неправдиві покази в яких вказала про те, що відносно неї матір здійснює домашнє насильство.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та малолітньої потерпілої, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частинами 1, 2 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до п.п. 2, 3, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства; домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже основною ознакою домашнього насильства, як діяння, за яке передбачене покарання, є відносини, що склалися між особою, яка вчинила насильство, та особою, постраждалою від такого насильства, в результаті спільного побуту або спільного проживання і залежності постраждалої особи від особи, яка чинить щодо неї насильство.

Протиправні дії за статтею 173-2 КУпАП можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Вчинення насильства в сім`ї, характеризується наміром, коли особа усвідомлює протиправність своїх дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, передбачає порушення охоронюваних законом прав потерпілого наслідком чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, бажає цього або свідомо допускає настання таких наслідків.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Тобто, вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, суд має встановити наявність ознак т.зв. «аб`юзивних» стосунків, тобто взаємин, в яких одна людина (насильник, кривдник) шляхом насильства (фізичного, сексуального, психологічного чи економічного) порушує особисті кордони іншої (постраждалої або жертви) з метою придушення волі та підкорення. І за наявності ознак таких стосунків суд може вирішити питання про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення на підставі поданих доказів.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №122662 від 09.01.2025 зазначено, що ОСОБА_1 здійснила насильство психологічного характеру відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 .

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та малолітньої потерпілої, вважаю за необхідне зробити висновок, що наведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, адже з усіх проаналізованих матеріалів суд не вбачає прямого умислу із сторони ОСОБА_1 на завдання малолітній потерпілій дій які б потягли в подальшому шкоду її психічному здоров`ю.

За вказаних обставин судом встановлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею домашнього насильства, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, малолітня потерпіла ОСОБА_2 під час допиту у суді, особисто зазначила про те, що вона вигадала конфлікт між нею, мамою та бабусею, та під впливом своєї знайомої викликала працівників поліції. При цьому, суд звертає увагу на пояснення матері та батька, зі слів яких вбачається, що малолітня ОСОБА_2 має незадовільну поведінку, через що батьки намагаються перевиховувати останню, однак та не сприймає їх критику та провокує конфліктні ситуації вдома.

Більше того суд звертає увагу на відео, що долучене суб`єктом владних повноважень до матеріалів справи, оглянувши яке, суд не вбачає конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та малолітньою ОСОБА_2 , на ньому міститься лише спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 в присутності малолітньої потерпілої, під час чого особа яка притягається до адміністративної відповідальності надає аналогічні пояснення тим, що надані нею у судовому засіданні.

Крім цього в судовому засіданні ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи копію довідки №341 виданої лікарем КНП «ТОКПЛ» ТОР, з якої вбачається, що ОСОБА_2 2013 р.н., знаходилася на стаціонарному обстеженні та лікуванні в 8 психіатричному відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР з 10.01.2025 по 24.01.2025.

В даному випадку у даній справі дійсним є лише факт того, що мав місце конфлікт, та беручи до уваги вищевикладене не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону. Більше того, як з`ясовано у судовому засіданні, атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та малолітньою ОСОБА_2 відсутнє, через поведінку останньої, а також наявності у неї психоневрологічного захворювання, що може провокувати у дитини агресію.

Слід зазначити, що приймаючи рішення по справі, суд повинен спиратися лише на ті показання, які були отримані безпосередньо в залі суду під час проведення допиту особи, адже показання, потерпілого чи свідка - це одне з найважливіших джерел доказів в адміністративному процесі, з якого суд одержує відомості про наявність чи відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно неї слід закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо