Справа №: 272/1215/24
Провадження № 3/272/9/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Карповець В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

непрацюючого, РНОКПП - НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2024 о 02 год. 44 хв., в м. Андрушівка, по вул. Київській, 66, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував ТЗ Renault Megane Scenic, н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6810. Результат: 2,11 проміле. Тест № 516. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Пояснив суду, що 03.11.2024 о 02 год. 44 хв., транспортним засобом Renault Megane Scenic, н.з. НОМЕР_2 , керувала його знайома, ОСОБА_2 а він лише сидів на пасажирському сидінні та навчав її правилам їзди. Він повідомив про це працівників поліції але у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не мала права керувати транспортним засобом, взяв усю відповідальність на себе.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої доводи обґрунтував тим, що 03.11.2024 близько 02.43-02.45 год. ОСОБА_3 знаходився в салоні належного йому автомобіля Renault Megane Scenic, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був зупинений працівниками поліції на вулиці Київській м. Андрушівка. Проте автомобілем він на той час не керував. Керувала транспортним засобом його знайома, ОСОБА_2 , а він лише сидів на пасажирському сидінні та пояснював їй, що необхідно робити почергово з метою вмілого керування автомобілем.

На вулиці Київській м. Андрушівка на зустріч рухався патрульний автомобіль поліції, який в подальшому розвернувся і розпочав рух позаду. В той час коли працівники поліції включили на поліцейському автомобілі проблискові маячки, що є вимогою для зупинки автомобіля, ОСОБА_1 пояснив знайомій про необхідність зупинити автомобіль, що вона і зробила.

Після того, як ОСОБА_2 зупинила транспортний засіб, ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, обійшовши його та оглянувши чи все в порядку з освітлювальними приладами в автомобілі, пішов на зустріч до поліцейського автомобіля.

Один із працівників поліції йшов на зустріч та підійшов до автомобіля, що належить ОСОБА_4 . Вони стояли позаду автомобіля ОСОБА_4 і в розмові він пояснив, що за кермом його знайома дівчина, яка не має при собі посвідчення водія, і так як йому було соромно, щоб поліцейські складали будь-які адміністративні матеріали стосовно неї, він запропонував поліцейському, що всю відповідальність візьме на себе, на що останній усміхнувшись сказав, що якщо його автомобіль, то йому й відповідати.

ОСОБА_1 дійсно не мав підстав в нічний час навчати керуванню автомобілем свою знайому ОСОБА_2 , яка не мала посвідчення на право керування транспортним засобом.

Він розумів, що не правильно вчинив та не бажаючи щоб притягнули до відповідальності знайому, не розуміючи всіх наслідків та розраховуючи на те, що сплативши який-будь штраф не великої суми, уникне неприємностей у відносинах з ОСОБА_5 , перед якою йому вкрай не хотілось виглядати не впевненою, слабкою особою, а тому він не наполягав на тому, щоб працівники поліції складали адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_2 , яка фактично керувала автомобілем.

Тобто обставини, що були відображені працівниками поліції в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності абсолютно не відповідали фактичним обставинам справи, а зазначені правопорушення він не міг здійснити, так як а не керував транспортним засобом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що 03.11.2024 о 02 годині ночі відпочивала з ОСОБА_1 та в подальшому сіла за кермо належного йому автомобіля і поїхала. В м. Андрушівка автомобіль зупинили працівники поліції. ОСОБА_6 вийшов, обійшов автомобіль і пішов на зустріч працівникам поліції. До належного ОСОБА_1 автомобіля поліцейські не підходили. Пізніше ОСОБА_3 повідомив їй, що всю провину взяв на себе, оскільки вона не має посвідчення водія і автомобіль належить йому.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, пояснення свідка, дослідившиматеріали справи, суд дійшов до наступних висновків:

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколівпро адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції Українипринцип презумпції невинуватості, передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважаю, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання а факт вчинення зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 165131, роздруківкою з приладу Drager Alcotest 6810 № 516, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3399191 від 03.11.2024, розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом, довідкою про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія та протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, відеозаписом.

При цьому суд ураховує, що доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не керував транспортним засобом та повідомляв про вказані обставини працівникам поліції повністю спростовується наявними у справі доказами. Під час дослідження відеозапису судом встановлено, що на передньому пасажирському сидінні зупиненого працівниками поліції автомобіля сидить невстановлена особа, при цьому місце водія вільне а ОСОБА_1 іде на зустріч працівнику поліції. Посилання захисника Гарастівського С.А. та ОСОБА_1 на те, що останній повідомляв поліцейським про те, що автомобілем керувала ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду а наявний у матеріалах справи відеозапис не містить жодної інформації щодо вказаних обставин які і інформації про те, що вказана громадянка взагалі була присутня під час зупинки транспортного засобу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 , оскільки остання є знайомою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її пояснення спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП вірно, оскільки ОСОБА_7 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважаю, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Оцінивши обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу порушника, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130 ч.1, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 165131) та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК у Житомир обл/Житомир обл 21081300, р/р отримувача UA0006001, , код класифікації доходів бюджету 21081300).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника, відповідно до ст.308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Судовий збір на користь держави р/p UA0026001, , отримувач - ГУК у м. Києві / м. Київ/ 22030106, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський рйонний суд Житомирської області на протязі десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя:В. В. Карповець