Справа № 168/23/25
Провадження № 3/168/27/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області, головуючий суддя Малюта А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Ковельського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

жителя АДРЕСА_1 ,

працюючого приватним підприємцем,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

З протоколів про адміністративні правопорушення від 13 грудня 2024 року серії ВАД № 592731, від 29 грудня 2024 року серії ВАД № 593975 вбачається, що ОСОБА_1 30 листопада 2024 року о 22.15 год. та 28 грудня 2024 року о 21.40 год. в АДРЕСА_2 в магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », здійснював господарську діяльність без одержання документів дозвільного характеру з питань пожежної безпеки на даний об`єкт.

Що передбачено статтею 1 Закону України «Про дозвільну систему у сферу господарської діяльності». Чим порушив вимоги статті 3, частини 2 статті 19 Господарського кодексу України. За що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 164 КУпАП.

Постановою судді від 07 січня 2025 року справи про адміністративні правопорушення за частиною 1 статті 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 обєднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав. Зазначив, що протокол не містить визначення який саме документ дозвільного характеру з питань пожежної безпеки у нього відсутній. Крім цього зазначив, що працівники поліції не мають повноваження здійснювати перевірки з питань дотримання пожежної безпеки. Тому просив справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 7, статтями 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду відповідно до статті КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Положеннями частини 1 статті 164 КУпАП «Порушення порядку провадження господарської діяльності» передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди)

Диспозиція частини 1 статті 164 КУпАП є бланкетною нормою і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права. Тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають порядок провадження господарської діяльності. Тому є обов`язковим посиланням у протоколі про адміністративне правопорушення на конкретні норми (правила), які порушені.

В протоколах про адміністративні правопорушення від 13 грудня 2024 року серії ВАД № 592731, від 29 грудня 2024 року серії ВАД № 593975 зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги статті 3, частини 2 статті 19 Господарського кодексу України. Стаття 3 ГК України містить визначення господарської діяльності та господарських відносин. Частина 2 статті 19 ГК України роз`яснює, що суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Крім цього, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без одержання документів дозвільного характеру з питань пожежної безпеки на даний об`єкт, що передбачено статтею 1 Закону України «Про дозвільну систему у сферу господарської діяльності»

Стаття 1 ЗУ «Про дозвільну систему у сферу господарської діяльності» містить перелік основних термінів, що вживаються в даному законі.

Тобто, протоколи про адміністративні правопорушення не містять відсилання до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які порушені. Тому в судовому засіданні не надалось можливим встановити, які саме документи дозвільного характеру з питань пожежної безпеки відсутні у ОСОБА_1 при провадженні ним господарської діяльності.

З огляду на наведене, суддя приходить до висновку, що дії, поставлені у провину ОСОБА_1 , фактично не визначені та не конкретні. Що позбавляє суд надати їм вірну правову оцінку.

Разом з цим, з оглянутої в судовому засіданні відповіді начальника Ковельського РУ ГУДСНС України у Волинській області Войтаніка В. встановлено, що на об`єкт магазин-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , суб`єктом господарювання не подавалась до державного адміністратора або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту декларація відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, а також відсутня інформація про наявність будь-яких інших документів дозвільного характеру з питань пожежної безпеки на даний об`єкт.

Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» встановлено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються, зокрема, необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 1 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Вимогами статті 9-1 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» встановлено, що державний контроль за додержанням дозвільними органами (їх посадовими особами) вимог законодавства про дозвільну систему у сфері господарської діяльності, здійснюється уповноваженим органом шляхом проведення планових та позапланових перевірок у встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного і соціального розвитку, порядку.

Відповідно до частини 1 статті 4 цього Закону, виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності.

Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» затверджено вищевказаний перелік дозвільних документів, які надають право на провадження певного виду господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 1 цього Закону, забороняється вимагати від суб`єктів господарювання отримання документів дозвільного характеру, які не внесені до Переліку, затвердженого цим Законом.

Вказаний перелік містить 155 пунктів у яких зазначено, які саме дозвільні документи необхідні для провадження певного виду господарської діяльності. В той же час, серед зазначених документів відсутня декларація відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, відсутність якої згадується в листі начальника Ковельського РУ ГУДСНС України у Волинській області Войтаніка В.

Разом з цим, відповідальність за здійснення суб`єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки передбачена статтею 175-2 КУпАП.

Згідно статті 223 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані із здійсненням суб`єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки ( за статтею 175-2 КУпАП).

Крім того, аналізуючи положення КУпАП, слід визначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом. При цьому КУпАП як процесуальний кодекс не передбачає для суду можливості самостійно встановлювати та змінювати суть правопорушення, яке інкримінується правопорушнику.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушень за частиною 1 статті 164 КУпАП працівником поліції до протоколів від 13 грудня 2024 року та від 29 грудня 2024 року додано: рапорт працівника поліції від 02 грудня 2024 року (щодо матеріалів проведення перевірки закладу «KUB»), рапорт працівника поліції від 02 грудня 2024 року (про проведення перевірки закладу «KUB» 30 листопада 2024 року), рішення Дубечненської сільської ради від 22 травня 2024 року «Про затвердження графіку магазину- кафе KUB», письмові пояснення неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 30 листопада 2024 року (щодо перебування у магазині- кафе «KUB» після 22.00 год. 30 листопада 2024 року), письмове пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо перебування неповнолітніх у закладі після 22.00 год. 30 листопада 2024 року, копію протоколу про адміністравтине правопрушення за частиною 1 статті 155 КУпАП (щодо перебування неповнолітніх в магазині- кафе «KUB» після 22.00 год.), копію договору оренди приміщення, ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та додаток до неї, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виписку з ЄДР юридичних осіб на ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_1 , лист Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, відповідь Ковельського РУ ГУДСНС України у Волинській області.

Що зовсім не стосується та не підтверджує здійснення ОСОБА_1 господарської діяльність без одержання документів дозвільного характеру з питань пожежної безпеки.

Суд наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , складено поза межами сфери діяльності суб`єкта владних повноважень, та поза межами питань, з яких проводилася перевірка суб`єкта господарювання. Бо перевірка наявності у суб`єкта декларації відповідності матеріально технічної бази вимогами законодавства з питань пожежної безпеки не могла бути предметом перевірки Ковельського РУП Волинської області, працівниками якої складено протоколи від 13 грудня 2024 року та від 29 грудня 2024 року. Оскільки органи поліції, якими проводилася перевірка та складені протоколи, не наділені повноваженнями перевіряти дотримання вимог протипожежного законодавства.

Згідно пункту 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень. Тому провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 7, 9, 164, 221, 247, 252, 266, 2801, 284, 294 КУпАП,

суд

П О С Т А НО В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутності події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. В. Малюта