КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/702/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09січня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Голумбовського Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києвавід 20листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києвавід 20листопада 2024 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням судді,захисник Голумбовський Д.Г.подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 в момент приїзду працівників поліції не керував транспортним засобом, тому працівники поліції не мали законних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також захисник звертає увагу, що будь-яка зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції не здійснювалась, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України», яка визначає виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

За наслідками апеляційного розгляду захисник просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисникаГолумбовського Д.Г. на підтримку поданоїапеляційної скарги,проаналізувавши доводи апеляційної скарги,суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він07серпня 2024 року о 23 годині 52 хвилин керував транспортним засобом «SubaruLegacy» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Верховинній, 68, у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, оцінених на предмет належності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 08.08.2024, близько 22 год. він поїхав на своєму автомобілі до друзів та під час спілкування з ними вживав алкогольні напої, оскільки не планував в цей день керувати автомобілем, а повернутись додому на таксі. В їх компанії також знаходився його знайомий ОСОБА_3 , який алкогольні напої не вживав, а тому вони домовились поїхати додому разом на автомобілі ОСОБА_1 під керуванням ОСОБА_3 . Під час руху вони помітили, що за ними рухається поліція. ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 , що не бажає спілкуватись з поліцією, оскільки вони можуть викликати працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 і він буде мобілізований до ЗСУ, чого він не хотів. А тому ОСОБА_3 швидко припаркував автомобіль, вибіг з нього та направився в бік підземного переходу, а ОСОБА_1 до приїзду працівників поліції залишався біля автомобіля. Під час спілкування з поліцейськими не заперечував, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте вважає, що працівники поліції не мали законних підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння, оскільки він не здійснював керування транспортним засобом.

В обґрунтування висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №966404 від 08.08.2024, рапорт інспектора поліції Лелет В. від 08.08.2024, дані відеореєстратора з нагрудної камери працівника поліції.

Із наявного в матеріалах справи рапорту працівника поліції Лелет В. (а.с.3) вбачається, що 08.08.2024 року о 23 год. 52 хв. на кільцевій дорозі було виявлено транспортний засіб SubaruLegacy, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого порушував ПДР та, помітивши патрульну машину, пришвидшив рух та був зупинений за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 69. За кермом вищевказаного транспортного засобу перебував водій ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. У встановленому законом порядку водій відмовився пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер та в медичному закладі «КНП «КМКЛ «Соціотерапія» (м. Київ, вул. Відпочинку, 18).

Суд апеляційної інстанції критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки вони спростовується іншимидоказами, наявними в матеріалах справи, зокрема рапортом працівника поліції Лелет В. та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, дослідженими судом першої та апеляційної інстанції.

Зокрема, із дослідженого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що інших осіб, які могли б керувати вказаним транспортним засобом, окрім ОСОБА_1 , на місці події не було. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомляв, що він не здійснював керування транспортним засобом, а його автомобілем керувала інша особа.

Суд не вбачає законних підстав визнавати дані доказиненалежними та недопустимими, оскільки вони є послідовними та узгоджуються між собою.

Як правильно встановив суд першої інстанції, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що поліцейськими, у зв`язку з встановленими ознаками алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, роз`яснено підстави для проведення такого огляду та наслідки відмови від проходження. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, на які посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Голумбовського Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Святошинського районного суду міста Києвавід 20листопада 2024 року, якоюОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, аапеляційну скаргу захисника ГолумбовськогоД.Г. в інтересах ОСОБА_1 ,- без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз