Справа № 376/1676/24 Головуючий в суді І інстанції - Казмиренко Л.В.
Провадження № 33/824/866/2025 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Тищенко Вікторії Анатоліївни - захисника ПАТ «Банк Восток» на постанову Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови судді та як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №277033, 19 травня 2024 року, о 11 год. 08 хв., в с. В.Половецьке біля кладовища водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Dodge» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху та інтервал, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ауді» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та їм завдано матеріальні збитки.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за порушення п.2.3в, 12.4, 13.1 ПДР за ст.124 КУпАП, а саме, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна..

Не погоджуючись з постановою адвокат Тищенко В.А. - захисник ПАТ «Банк Восток» подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року та винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, адвокат Тищенко В.А. - захисник ПАТ «Банк Восток» просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року, мотивуючи тим, що автомобілю «Ауді» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) який належить ПАТ «БАНК ВОСТОК» на праві власності (підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1242 11.04.2017 року) завдано майнової шкоди.

Так, ПАТ «БАНК ВОСТОК» не був присутнім під час розгляду справи 11 вересня 2024 року, оскільки його не було повідомлено про час та місце її розгляду. Копія оскаржуваної постанови Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року Банку не вручалась і не надсилалась. Відтак вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування скарги зазначає, що в матеріалах справи міститься Висновок експерта №180/24 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин механізму ДТП, складений 06 червня 2024 року судовим експертом ОСОБА_2 (надалі за текстом - Висновок експерта), відповідно до висновків якого водій ОСОБА_1 не порушував вимоги п.2.3в ПДР. За цим висновком експерт Коваль І.І. встановив, що автомобіль «Ауді» здійснював маневр розвороту на 45 градусів при швидкості 42,3 км/год.

Вважає, що вказаний Висновок експерта не може мати значення для правильного вирішення справи виходячи з наступного:

1. Відповідно до п.1.1. розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5) (надалі за текстом - Рекомендації), основним завданням автотехнічної експертизи є встановлення механізму ДТП. При цьому, для встановлення механізму ДТП експерт Коваль І.І. визначив орієнтовно кут зіткнення транспортних засобів та використав цей кут в подальших розрахунках, що призвело до хибного висновку.

2. Відповідно до п.2.1. розділу ІІ Рекомендацій визначення взаємного розташування 3 транспортних засобів у момент їх контактування, в тому числі, визначення кута зіткнення транспортних засобів відноситься до завдань транспортно-трасологічної експертизи. Проте, експерт Коваль І.І. проводив автотехнічну експертизу, а не транспортно-трасологічну експертизу.

3. Відповідно до п.2.3. розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5) (надалі - Інструкція), експерту забороняється вирішувати питання, що виходять за межі кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, у тому числі з питань права.

Вважає, шо експерт Коваль І.І. грубо перевищив свої повноваження та вирішив питання, які виходять за межі його компетенції та кваліфікації, чим порушив п.2.3. розділу ІІ Інструкції.

Крім того, при використанні правила трикутника експерт використовував кінцеве положення автомобілів, але воно могло суттєво змінитись відносно первинної траєкторії автомобіля «Ауді». Тому реальна траєкторія руху автомобіля «Ауді» при зміні напрямку суттєво відрізняється від встановленої експертом, а тоді і швидкість «Ауді» встановлена експертом не вірно, а якщо так, то і висновки експертизи викривлені.

Зазначає, що при проведенні експертизи експерт не врахував, що передня частина автомобіля «Ауді» на час зіткнення поперечно змістилась не на 1.1 метра, так як удар відбувся не в передню частину «Ауді», а в ліву передню стійку «Ауді», тобто величина поперечного відхилення «Ауді» на час зіткнення, навіть якщо рахувати від осьової смуги, становить величину Х, а не 1.1 м, яку взяв експерт.

Викривлення цих даних та самостійний їх вибір експертом на свій розсуд привели до викривленого висновку. Висновок експерта зводиться до припущень, які ґрунтуються на даних, які експерт обрав самостійно, а не з реальних даних.

Також вказує й на те, що судом першої інстанції не прийняті до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пояснення яких з місця ДТП наявні в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Беручи до уваги вказані у клопотанні про поновлення строку обставини, враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та вважає за доцільне поновити строк на сокарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст.252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №277033, 19 травня 2024 року, о 11 год. 08 хв., в селі В.Половецьке біля кладовища водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Dodge», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху та інтервал, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ауді», н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Дії ОСОБА_1 , кваліфіковані за порушення п.2.3в, 12.4, 13.1 ПДР за ст.124 КУпАП, а саме, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а відтак зазначив, що згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год..

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пункт 10.1 Правил дорожнього руху України передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на хибність та невідповідність Висновку експерта. Однак, суд апеляційної інстанції не може врахувати вказані пояснення, так як адвокат не є спеціалістом, або ж експертом в галузі автотехнічних досліджень та з цього приводу робити будь які висновки не уповноважений, а тому вказані доводи не спростовуються жодними доказами, наявними в матеріалах справи.

Разом з тим, адвокат Тищенко В.А. - захисник ПАТ «Банк Восток» не зверталась до суду щодо постановки відповідних питань чи зауважень експерту, а також призначення у даній справі повторної експертизи.

Як вбачається з Висновку судового експерта №180/24 від 06.08.2024 року ОСОБА_2 , наданим ОСОБА_1 , вина останнього не підтверджена.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності достатніх та достовірних доказів, які б вказували на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, порушенні саме п. 2.3в, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, на думку суду апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а отже є необґрунтованими.

Таким чином, судом першої інстанції було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини скоєння ДТП, розгляд справи здійснено з дотриманням вимог ст.ст.251, 280 КУпАП та правильно зроблено висновок про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, вважає, що постанова судді є законною і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката Тищенко Вікторії Анатоліївни - захисника ПАТ «Банк Восток» про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Тищенко Вікторії Анатоліївни - захиснику ПАТ «Банк Восток» строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Тищенко Вікторії Анатоліївни - захисника ПАТ «Банк Восток» залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник