Провадження № 3/932/5459/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Рибкін Олексій Анатолійович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, командир військової частини НОМЕР_2 , майор, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.172-15 ч.2 КУпАП, в якому зазначено, що майор ОСОБА_1 , знаходячись на тимчасовому розташуванні військової частини НОМЕР_2 : АДРЕСА_2 , не надав доповідь своєму прямому начальнику про нез`явлення 20.10.2024 року вчасно на службу без поважних причин з частини щорічної відпустки за 2024 рік механіка відділення спеціального зв`язку взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 . Не повідомив про зазначене начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, в зоні діяльності яких військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням, чим порушив вимоги ст.11, 12, 14, 16, 59, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року; ст.1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 20.12.2018 року №604. Данні вищевказані обставини та факти є недбале ставлення командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що він є командиром військової частини НОМЕР_2 , майором. 20.10.2024 року о 08.00 год. ним на шикуванні та інструктажі особового складу ввіреної йому частини було виявлено відсутність військовослужбовця призваного за мобілізацією солдата ОСОБА_2 , який не прибув з частини основної щорічної відпустки за 2024 рік. Здійснивши декілька дзвінків на мобільний телефон ОСОБА_2 , він впевнився в тому, що його номер на той час вимкнений. О 08.05-08.10 год. він зателефонував командиру військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_3 , який є його безпосереднім начальником, командиром батальйону, та доповів про відсутність військовослужбовця. ОСОБА_3 заборонив офіційно доповідати про відсутність ОСОБА_2 , мотивуючи великими проблемами та негараздами по службі від старших командирів та начальників у зв`язку з негативною статистикою та обліком правопорушень за військовою частиною. Отримав від нього команду розпочати розшукові дії. Через застосунок Watsap він надіслав командиру батальйону довідку доповідь по ОСОБА_2 із зазначенням обставин відсутності того на службі. В щоденному рапорті по нарахуванню виплат особовому складу прибрав ОСОБА_2 з метою недопущення нецільового використання коштів. Це можуть підтвердити військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 , які були присутні при наданні доповіді ним командиру військової частини НОМЕР_3 про невихід на службу солдата ОСОБА_2 та в подальшому приймали участь у розшуку солдата ОСОБА_2 , а саме: майстер - сержант ОСОБА_4 , штаб - сержант ОСОБА_5 , молодший сержант ОСОБА_6 .

Протягом двох тижнів він проводив розшукові дії різного характеру в АДРЕСА_3 , неодноразово спілкувався з батьками ОСОБА_2 та доводив до них невідворотність покарання та можливість кримінальної відповідальності їх сина на скоєне правопорушення. Про всі свої дії декілька разів на добу доповідав підполковнику ОСОБА_3 , який також надав допомогу у пошуку шляхом уточнення через своїх знайомих останніх локацій номерів мобільних телефонів, які пов`язані з ОСОБА_2 .

Для надання доповіді про правопорушення скоєне ОСОБА_2 по лінії Військової служби правопорядку та спеціалізованої прокуратури у нього не було дозволу безпосереднього командира та повної інформації, яка необхідна для складання типової доповідної записки, а саме: відсутність наказу про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_2 із зазначеною комісією і зареєстрованим номером, класифікацією даного правопорушення, коли, яким органом досудового розслідування правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 21 жовтня 2024 року №618, факти та обставини викладені в акті службового розслідування підтверджуються наступними доказами: рапортом майора ОСОБА_7 від 20.10.2024 року, письмовими поясненнями: підполковника ОСОБА_3 , майора ОСОБА_7 , майора ОСОБА_1 , штаб-сержанта ОСОБА_8 , службовою характеристикою солдата ОСОБА_2 , медичною характеристикою солдата ОСОБА_2 , копією службової картки солдата ОСОБА_2 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 03.10.2024 року №241, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 04.11.2024 року №269.

З цього приводу зазначає, що він та штаб-сержант ОСОБА_8 жодних письмових пояснень не надавали, а це в свою чергу свідчить про формальність при проведенні вказаного службового розслідування, на підставі якого був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_4 №699 від 25.11.2024 року «Про результати службового розслідування», в наказовій частині якого в п.5 визначено командиру військової частини НОМЕР_1 скласти протокол відносно нього про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 Кодексу України.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є військовослужбовцем, інструктором військової частини НОМЕР_2 , майстер-сержантом. Солдат ОСОБА_2 був призваний за мобілізацією і проходив військову службу у їхній військовій частині НОМЕР_2 на окремому радіолокаційному взводі. На початку жовтня 2024 року солдат ОСОБА_2 вибув у відпустку на 15 діб, при цьому отримав відпускний квиток, в якому була зазначена дата його повернення на службу з відпустки 20.10.2024 року, мав бути на ранковому шикуванні роти о 8.00 годині. 20.10.2024 року на шикування ОСОБА_2 не з`явився. Від командира військової частини ОСОБА_1 він дізнався, що батько ОСОБА_2 , який також на той час проходив службу в їх військовій частині, подзвонив ОСОБА_1 та сказав, що отримав смс від вина, в якій було зазначено, що той на службу не повернеться. Відразу ж ОСОБА_1 на початку дев`ятої години в його присутності зателефонував комбату підполковнику ОСОБА_3 та доповів про те, що солдат ОСОБА_2 не вийшов з відпустки. Від підполковника ОСОБА_3 . ОСОБА_1 отримав усну вказівку шукати ОСОБА_2 , знайти його, щоб не було ніяких проблем, оскільки самовільне залишення частини військовослужбовця несе негативні наслідки для військової частини, де він проходить службу.

Командир ОСОБА_1 визвав батька ОСОБА_2 , взяв у нього всі контакти рідних, знайомих, друзів ОСОБА_2 (при цьому телефон самого ОСОБА_2 вже був вимкнутий). Два тижні вони намагалися знайти ОСОБА_2 , їздили до м.Запоріжжя, де той мешкав, до його рідних, друзів, знайомих, але не знайшли його. Після двох тижнів пошуків ОСОБА_2 , які не дали результатів, інформація про його невихід на службу із відпустки дійшла до командування бригади. Хто повідомив командування бригади йому не відомо. Було розпочато службове розслідування з приводу невиходу на службу з відпустки солдата ОСОБА_2 . Як йому стало відомо, за наслідками цього службового розслідування було звинувачено командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 в неправомірних діях щодо неповідомлення в письмовій формі командування про невихід ОСОБА_2 з відпустки. Також зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_1 ще 20.10.2024 року дав команду діловоду їх частини НОМЕР_2 старшому солдату ОСОБА_9 не включати в рапорт про нарахування солдату ОСОБА_2 грошового забезпечення, виплати тому були відразу припинені. Як проводилось службове розслідування йому не відомо.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є військовослужбовцем, головним сержантом військової частини НОМЕР_2 . Солдат ОСОБА_2 військовослужбовець за мобілізацією, проходив службу у їх військовій частині НОМЕР_2 . 05.10.2024 року ОСОБА_2 вибув у відпустку і мав повернутися на службу 20.10.2024 року, мав з`явитися на ранковому шикуванні військової частини о 8.00 ранку. 20.10.2024 року ОСОБА_2 не з`явився на ранкове шикування, про що він повідомив командиру частини - майору ОСОБА_1 приблизно о 08.05 годині. ОСОБА_1 в його присутності подзвонив комбату підполковнику ОСОБА_3 і повідомив, що солдат ОСОБА_2 не вийшов з відпустки. Що конкретно сказав комбат ОСОБА_1 йому не відомо, але цього ж дня автомобіль з їх частини з його участю поїхав на пошуки ОСОБА_2 . Пошуки ОСОБА_2 тривали біля 2-3-х тижнів, але не дали результату, вони припинили пошуки.

Щодо проведення службового розслідування з приводу нез`явлення солдата ОСОБА_2 йому нічого не відомо. Більше ніж через місяць після не явки солдата ОСОБА_2 з відпустки йому телефонував офіцер відділу підтримки персоналу старший лейтенант ОСОБА_10 і питав загальну інформацію щодо ОСОБА_2 (дату народження, звання, яким ТЦК був призваний на службу і дату призначення на посаду), більше нічого не питав. Його ніхто не опитував ні в усній формі, ні письмово щодо обставин неявки солдата ОСОБА_2 з відпустки.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є військовослужбовцем за мобілізацією, старшим оператор РЛС військової частини НОМЕР_2 , молодшим сержантом. 20.10.2024 року солдат ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем їх частини і мав вийти цього дня із відпустки, не з`явився о 8-й годині ранку на ранкове шикування. Приблизно о 8.15 годині головний сержант роти, штаб-сержант ОСОБА_5 подзвонив йому та сказав, що він з молодшим сержантом ОСОБА_11 має поїхати за місцем проживання ОСОБА_2 , щоб розшукати його. Вони поїхали у м.Запоріжжя, де мешкав ОСОБА_2 , там його не виявилось, вони побалакали з сусідами. Потім вони поїхали до матері ОСОБА_2 , яка мешкала на сусідній вулиці. Поспілкувались з матір`ю, з`ясували інформацію про його друзів, взяли їх телефони, потім поспілкувались з ними. Після цього вони 2-3 тижні розшукували ОСОБА_2 , але не знайшли його. ОСОБА_1 теж приймав участь у пошуках ОСОБА_2 , він декілька разів їздив з ними на пошуки. Коли він їхав з ними в автомобілі, то в його присутності ОСОБА_1 телефоном спілкувався з комбатом підполковником ОСОБА_3 щодо пошуків ОСОБА_2 , доповідав комбату інформацію про це. Щодо проведення службового розслідування обставин не з`явлення з відпустки солдата ОСОБА_2 йому нічого не відомо.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 25.11.2024 № 699 про результати службового розслідування було встановлено, що, зокрема, командир військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 у відповідності до вимог пункту 1 розділу II, абзаців 1 та 5 пункту 4 розділу II, абзацу 1 пункту 21 розділу II Інструкції №604 не надав доповідь своєму прямому начальнику про нез`явлення 20.10.2024 року вчасно на службу без поважних причин з частини щорічної відпустки за 2024 рік механіка відділення спеціального зв`язку взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 та вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, не повідомив про зазначене начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, в зоні діяльності яких військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням, чим порушив вимоги ст.ст. 11, 12, 14, 16, 59, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 03 1999 року № 548-ХІУ (із змінами); ст.ст. 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 03 1999 року № 551 -XIV (із змінами).

У зв`язку з цим зазначеним наказом на командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення - «догана» та наказано командиру військової частини НОМЕР_1 скласти протокол відносно командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП (недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду).

Згідно службової характеристики командир військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 характеризується позитивно, з 2015 року приймав участь в АТО/ООС, має статус УБД, має чисельний перелік нагород.

Таким чином, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП відносно ОСОБА_1 стало службове розслідування, на підставі якого було видано наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 25.11.2024 № 699 про результати службового розслідування.

Як зазначено в наказі від 25.11.2024 № 699, факти та обставини зазначені в розділі 3.1 та 3.2 акту службового розслідування та цьому наказі підтверджується наступними доказами: рапортом майора ОСОБА_7 від 20.10.2024 року, письмовим поясненнями: підполковника ОСОБА_3 , майора ОСОБА_7 , майора ОСОБА_1 , штаб-сержанта ОСОБА_8 , службовою характеристикою солдата ОСОБА_2 ; медичною характеристикою солдата ОСОБА_2 ; копіє службовою картки солдата ОСОБА_2 ; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 03.10.2024 року №241, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 04.11.2024 року №269.

В той же час майор ОСОБА_1 та допитаний в якості свідка штаб-сержант ОСОБА_8 , письмові пояснення яких зазначені в акті службового розслідування та наказі командира військової частини НОМЕР_4 від 25.11.2024 № 699 як одні з доказів, на підставі яких було встановлено недбале ставлення майора ОСОБА_1 до військової служби, в судовому засіданні повідомили, що у них під час проведення службового розслідування не відбиралися пояснення з приводу предмету розгляду службового розслідування, ніяких пояснень щодо службового розслідування вони не надавали.

Суддею неодноразово були направлені запити командиру військової частини НОМЕР_4 щодо надання копій письмових пояснень підполковника ОСОБА_3 , майора ОСОБА_7 , майора ОСОБА_1 , штаб-сержанта ОСОБА_8 , які, як зазначено в наказі, були надані цими особами під час проведення службового розслідування щодо нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з частини щорічної відпустки за 2024 рік механіка відділення спеціального зв`язку взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 , за наслідками якого було видано наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 25.11.2024 № 699 про результати службового розслідування, але зазначені документи суду надані не були.

В судовому засіданні свідки майстер-сержант ОСОБА_4 та штаб-сержант ОСОБА_8 повідомили, що 20.10.2024 року, коли під час ранкового шикування було виявлено, що солдат ОСОБА_2 не з`явився на службу з відпустки, командир їхньої військової частини ОСОБА_1 відразу в їхній присутності зателефонував своєму безпосередньому командиру - командиру батальйону підполковнику ОСОБА_3 та доповів про те, що солдат ОСОБА_2 не вийшов з відпустки.

Як повідомив свідок майстер-сержант ОСОБА_4 , від підполковника ОСОБА_3 майор ОСОБА_1 отримав усну вказівку шукати ОСОБА_2 та знайти його, щоб уникнути проблем для військової частини.

Також і свідок молодший сержант ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що, починаючи з 20.10.2024 року він приймав участь у пошуках солдата ОСОБА_2 , який не вийшов з відпустки, неодноразово вони їздили в різні місця на пошуки, майор ОСОБА_1 теж приймав участь у пошуках ОСОБА_2 , декілька разів їздив з ними на пошуки і коли він їхав з ними в автомобілі, то в його присутності ОСОБА_1 телефоном спілкувався з командиром батальйону підполковником ОСОБА_3 щодо пошуків ОСОБА_2 , доповідав комбату інформацію про це.

Ці показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 узгоджуються з показаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - майора ОСОБА_1 щодо того, що він не приховував факту нез`явлення з відпустки солдата ОСОБА_2 , не допускав недбалого ставлення до військової служби, а навпаки, відповідно до вимог чинного законодавства 20.10.2024 року після виявлення на ранковому шикуванні особового складу військової частини відсутності солдата ОСОБА_2 , який не прибув з відпустки, відразу зателефонував своєму безпосередньому начальнику - командиру військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_3 та усно доповів про відсутність військовослужбовця ОСОБА_2 , на що ОСОБА_3 дав йому команду офіційно не доповідати про відсутність ОСОБА_2 та розпочати розшук солдата ОСОБА_2 . Після цього тривалий час особовим складом військової частини НОМЕР_2 згідно отриманого наказу проводився розшук солдата ОСОБА_2 , який не дав результату.

Таким чином, у сукупності вищезазначені докази спростовують обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що майор ОСОБА_1 допустив недбале ставлення до військової служби, яке виразилось в тому, що він через недбале ставлення до військової служби не надав доповідь своєму прямому начальнику про нез`явлення 20.10.2024 року вчасно на службу без поважних причин з частини щорічної відпустки солдата ОСОБА_2 , не повідомив про зазначене начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

В судовому засіданні встановлено, що майор ОСОБА_1 доповів своєму прямому начальнику про нез`явлення 20.10.2024 року вчасно на службу без поважних причин з частини щорічної відпустки солдата ОСОБА_2 , при цьому не повідомив про зазначене начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону через отриманий наказ від свого прямого начальника офіційно не доповідати про відсутність солдата ОСОБА_2 та здійснювати розшук солдата ОСОБА_2 , після чого згідно отриманого наказу організував проведення розшуку солдата ОСОБА_2 силами особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому суддя зазначає, що відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В судовому засіданні не встановлено доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме що він допустив недбале ставлення до військової служби, в той же час встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про відсутність недбалого ставлення майора ОСОБА_1 до військової служби в його діях щодо нез`явлення 20.10.2024 року з відпустки солдата ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки в судовому засіданні не встановлено необхідних і достатніх доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, відповідно до вимог ст.62 Конституції України та ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини суддя тлумачить сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на її користь.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, і справа у відношенні нього за ч.2 ст.172-15 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 247 п.1, 251, 278, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.172-15 ч.2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.А. Рибкін