ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Амельчишина О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Амельчишина О.В. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 26.10.2024 року о 01:50 годині у м. Кривий Ріг у Покровському районі по вул. Федора Караманиць, біля буд.12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai IX35, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою Alcotest Drager 6820, результат огляду 1,61 проміле. Велась відеофіксація на БК 475191, 475184. ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Амельчишин О.В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що викладені в постанові обставини не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує, що зафіксовані в протоколі обставини не підтверджені належними доказами, а сам протокол не є самостійним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зауважує, що протокол містить ніким не посвідчені виправлення щодо місця вчинення правопорушення. В матеріалах справи відсутні будь-які довідки про невідповідність часу, встановленого на нагрудних відеореєстраторах та на відеореєстраторі в службовому автомобілі. Звертає увагу, що вину ОСОБА_1 не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом. Зазначає, що відеозапис з відеореєстратора є недопустимим доказом, а відео з нагрудних камер працівників поліції не є належними доказами у справі, оскільки відеофайли не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не підписані ЕЦП. В протоколі не зазначена повна назва записуючого пристрою. Наголошує на порушенні порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Вважає, що огляд проведено з порушенням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу приладу та виказує сумніви в правильності його роботи.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника та ОСОБА_1 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За змістом п.2.9 «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 159092 від 26.10.2024 року, згідно якого 26.10.2024 року о 01:50:00 у м. Кривий Ріг у Покровському районі по вул. Федора Караманиць, біля буд.12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai IX35, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою Alcotest Drager 6820, результат огляду 1,61 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду на стан сп`яніння 1,61 ‰ із яким ОСОБА_1 згоден, що підтверджується його особистим підписом.

Роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою «Alcotest 6820 Drager», прилад № ARНК 0052 тест № 1422 від 26.10.2024 року, з якої вбачається, що 26 жовтня 2024 року о 02:31 годині протестовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого виявлено 1,61 ‰, та яка містить підпис тестуємої особи.

Рапортом інспектора взводу №3 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, згідно якого 26.10.2024 року під час несення служби, було зупинено транспортний засіб Hyundai IX35, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager, результат огляду складає 1,61 проміле. Складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КЗ «КПНД» ДОР від 26.10.2024 про направлення ОСОБА_1 на огляд у зв`язку з виявленням працівником поліції у водія ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

Роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортним засобом.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Hyundai IX35, д.н.з. НОМЕР_1 , 26.10.2024 року, факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820 АRНК-0052, та зафіксовано результат огляду 1,61 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол містить ніким не посвідчені виправлення щодо місця вчинення правопорушення на увагу не заслуговують, оскільки інспектором поруч зазначено назву вулиці після її зміни, що не маєістотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу.

Твердження захисника про недопустимість в якості доказу відеозапису, у зв`язку із тим, що оптичний диск не підпадає під визначення електронного доказу, передбаченого процесуальними кодексами, є безпідставними, оскільки сторона захисту посилається на норми, які не регулюють порядок розгляду даної категорії справ про адміністративні правопорушення.

Норми КУпАП, за якими проводиться розгляд протоколів про адміністративне правопорушення за даною категорією справ, не містять вимог щодо процедури оформлення відеозаписів поліцейських, які є додатком до протоколу.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.

З оглянутого судом відеозапису встановлено, що процедура проходження огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння була проведена відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735.

Огляд проведено з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу приладу.

Оглянутим відеозаписом також спростовуються пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом, оскільки факт керування зафіксовано відеозаписом, та під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово його підтвердив.

Надані суду докази в їх сукупності є належними та достатніми доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та, на думку апеляційного суду, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Амельчишина О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя