Справа №: 148/87/25
Провадження № 3/148/100/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

08.01.2025 близько 00:54 години в с. Крищинці в напрямку м. Тульчина був зупинений транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , з метою перевірки документів у комендантську годину, під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, почервоніння очей, а також нечітке мовлення. Огляд на стан сп`яніння здійснювався на алкотестер «Драгер 6810», результат позитивний 0,3 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від останнього до суду не надходило. Захисницею особи, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлено, що останній відбув за місцем дислокації військової частини, оскільки в нього закінчилась відпустка, про що долучила до справи копію відпускного квитка (а.с.19).

У судовому засіданні захисниця адвокат Стоян А.С., повідомила, що матеріали справи складались з порушенням статей 266, 266-1 КУпАП, у частині процедури освідування особи на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим просила закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. А саме: по перше, при зупинці ОСОБА_1 з самого початку заперечував вживання будь-яких алкогольних напоїв та виявив бажання пройти огляд у лікарні, однак хоч огляд і був проведений у приміщенні лікарні, але як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису, в момент коли ОСОБА_1 вийшов до вбиральні, працівники лікарні відмовились проводити огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння зазначивши працівникам поліції про наявність у них вказівки, щодо відмови в проведенні огляду на стан сп`яніння військовослужбовцям, оскільки такий огляд має бути здійснений в закладі охорони здоров`я якому надано право для проведення огляду військовослужбовців. В подальшому після повернення ОСОБА_3 до зали лікарні працівниками поліції було проведено освідування особи за допомогою власного газоаналізатору, при чому, перші два рази результат був у допустимій нормі, а саме 0,2 проміле, після чого через деякий час ОСОБА_1 знову запропонували у третій раз пройти тестування за результатом якого було встановлено 0,3 проміле. В подальшому незважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечував результат, про що зазначено в поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення, останнього не було доставлено до належного лікувального закладу задля відібрання біологічних матеріалів та не повідомлено про можливість особистого звернення до Військового лікувального закладу протягом двох годин для проходження медичного огляду.

За змістом статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Вимогами ст. 252 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, умисел.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 статті 251 передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» ЄСПЛ серед іншого зазначено, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно розділу ІІ п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року N 1452/735 зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 р. за N1413/27858, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Із досліджених файлів відеофіксації доданих до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що особа, щодо якої складались матеріали про адміністративне правопорушення, з самого початку бажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, заперечуючи фат вживання алкогольних напоїв. Однак після доставки у приміщення Тульчинської ЦРЛ, отримавши від працівників лікарні відмову у проведенні медичного огляду, був оглянутий за допомогою газоаналізатору, яким скористались працівники поліції та після трьохразового продуття «Драгеру» (показники: 02; 02; 03 проміле) з результатом не погодився, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, однак ОСОБА_1 не було доставлено до іншої лікарні задля медичного освідування останнього. Також як вбачається із відеофіксації події, ОСОБА_1 не було повідомлено про його право на звернення до іншої лікарні протягом двох годин задля проходження медичного огляду.

Згідно ч.3 ст. 266, ч.4 ст. 266-1 КУпАП убачається, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом (військовослужбовця), на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Частиною четвертою ст. 266 та частиною 5 ст. 266-1 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського (а військовослужбовця у присутності посадової особи правоохоронного органу спеціального призначення).

Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Пунктами 6 та 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року за №1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266, 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктами 7, 8, 9 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 року за №1103 встановлено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Із аналізу ч. 5 ст. 266 та ч.9 ст.266-1 КУпАП вбачається, що огляд проведений з порушенням вимог зазначених статей, вважається недійсним.

У судовому засіданні встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням чинного законодавства, а саме приписів статей у частині надання можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності пройти медичний огляд у разі заперечення результатів огляду проведеного за допомогою технічного приладу, а тому освідування особи на визначення стану алкогольного сп`яніння проведено з порушенням процедури його проведення. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 , виявляв бажання на проходження медичного огляду під час зупинки транспортного засобу, однак хоча його і було доставлено до медичного закладу, у зв`язку з відмовою працівників Тульчинської ЦРЛ на проведення медичного огляду військовослужбовця, огляд проводився працівниками поліції. В подальшому оскільки ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду проведеного працівниками поліції його не було доставлено до іншої лікарні та не було роз`яснено право в особистому порядку звернутись до належного закладу охорони здоров`я задля проходження медичного огляду.

Таким чином, у судовому засіданні, встановлено порушення процедури огляду особи на визначення стану алкогольного сп`яніння, що дає підстави відповідно до ч. 5 ст. 266 та ч.9 ст. 266-1 КУпАП та п.22 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вважати їх недійсними.

Викладене свідчить про те, що стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Із змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Крім того суд звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 08.01.2025 серії ЕПР1 № 215343, а саме: в описі установлених даних вбачається, що транспортним засобом керував ОСОБА_2 .

Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у ході судового розгляду не здобуто, наявні в матеріалах справи докази, на підставі яких суддя може встановити винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності, зібрані з порушенням ст. 266 та ст. 266-1 КУпАП, а тому не є достатніми та такими що виключають всі сумніви у винуватості особи, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 130 ч.1, 221, 247 ч.1 п.1, 268, 280, 283-285, 287, 289, КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі № 148/87/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія, видне на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 - повернути власнику.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя О.О. Дамчук