Номер провадження: 33/813/292/25
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

адвоката Баранівського Вадима Олександровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Баранівського Вадима Олександровича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2024 року у задоволенні клопотання представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Баранівському В.О, про закриття адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовлено.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави України, та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави України.

Згідно із постановою суду, 18.08.2024 року о 10 годині 05 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме електросамоваром, без д/н, по вулиці Європейській, біля будинку № 56, у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, адвокат Баранівський В.О, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 року у справі № 522/15028/24 та поновити його, апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисником зазначено, що розгляд справи відбувся 04.12.2024 року, однак у зв`язку з аварійними та стабілізаційними відключеннями електроенергії в м. Одесі постанова виготовлена та отримана представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності лише 11.12.2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що 18.08.2024 року ОСОБА_1 , дійсно рухався на електросамокаті BOLT, але здійснював це в якості пасажира, перебуваючи позаду своєї знайомої ОСОБА_2 , яка фактично і керувала електросамокатом. Саме ОСОБА_2 перебувала з переду та здійснювала керування електросамокатом, шляхом застосування важелів управління такі як кнопка приведення в дію електро двигуна та важелів гальмування. ОСОБА_1 , як пасажир перебував позаду і просто тримався за кермо, оскільки інші технічні засоби, які дозволяють пасажиру триматися під час руху, конструкцією електросамоката не передбачено. На підтвердження вказаних обставин в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_2 , які були надані до суду першої інстанції, також дані обставини підтверджуються записами з відео реєстратора патрульного автомобіля, який міститься в матеріалах справи. Також, наголошується, що під час усього спілкування з патрульними поліцейськими ОСОБА_1 неодноразово вказував на тому, що він не керував електросамокатом, керування здійснювала ОСОБА_2 , але патрульні проігнорували це.

Стороною захисту звертається увага на те, що з 25:21 хв. відеозапису з нагрудних камер поліцейських зафіксовано процедуру ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення. На якому, патрульний поліцейський чітко зазначає про те, що складено протокол серії ЕПР1 № 113853 за порушення вимог п. 2.9 (г) ПДР. Разом з тим, в матеріалах судової справи міститься зовсім інший протокол і за порушення іншого пункту ПДР, а саме - протокол серії ЕПР1№113863 за порушення вимог п. 2.9. (а) ПДР, протоколу серії ЕПР1 № 113853 за порушення вимог п. 2.9 (г) ПДР матеріали справи не містять. Також звертається увага на те, що після завершення процедури оформлення матеріалів, поліцейські не вжили жодних заходів, щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а на думку сторони захисту зазначене свідчить про те, що патрульні чудово розуміли, що ОСОБА_3 не керував електросамокатом. Після складання проколу, ОСОБА_1 , направився за місцем свого тимчасового проживання у готель « АДРЕСА_1 . Коли він перебував в готелі, йому на особистий номер зателефонував один з патрульних поліцейських і попросив спуститися, щоб розписатись в деяких документах. Коли ОСОБА_1 спустився до патрульних, вони надали йому інший протокол, а саме протокол серії ЕПР1№113863 та попросили підписати його. Таким чином, протокол серії ЕПР1№113863 був складений вже без участі ОСОБА_1 , та без застосування відео фіксації та при невідомих обставинах, а тому не може бути належним та допустимим доказом.

Також, на думку сторони захисту, ОСОБА_1 навіть за умов, якби він керував електросамокатом, не може бути суб`єктом порушення вимог розділу 2 ПДР України, а також нести відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона передбачає притягнення до адміністративної відповідальності саме водіїв.

Крім того, сторона захисту зазначає, що відповідно до технічних характеристик приладу "Drager"Alcotest, границі допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/- 0,06 проміле у діапазоні від 0 до 0,8 проміле, а вважає, що показник у 0,23 проміле, який був виявлений у ОСОБА_1 , з урахуванням похибки може свідчити про те, що він перебував тверезим.

Підсумовуючи викладене, в апеляційній скарзі зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено безпідставно та з порушенням норм Закону України «Про національну поліцію», КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку захисника ОСОБА_1 адвоката Баранівського В.О., який просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Дослідивши вищевказане клопотання адвоката Баранівського В.О. в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_1 була ухвалена 04.12.2024 року, з урахуванням вихідних останнім днем подання апеляційної скарги є 16.12.2024 року, згідно відбитку штемпеля Укрпошти на конверті, апеляційна скарга була прийнята поштою 17.12.2024 року, тобто з пропуском десяти денного строку на апеляційне оскарження. Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 04.12.2024 року ОСОБА_1 та його адвокат присутні не були, відомості про направлення та вручення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 або його захиснику, у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), та практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Що стосується суті апеляційної скарги, то дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями статей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП належним чином доведена та підтверджується матеріалами справи.

Однак, з таким твердженням суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступних обставин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 18.08.2024 року о 10.05 год. в м. Одесі вул. Європейській, біля будинку № 56, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом 288204 який належить фірмі Bolt, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у визначеному законом порядку на місці зупинки водія за допомогою газоаналізатора алкотест Драгер 7510, огляд становив 0,23‰, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 3, 4 Розділу ІІ Інструкції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 113863, вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції проводився за допомогою приладу Драгер 7510 Drager Alcotesr 7510, ARMF-0306, результат тесту 0,23% проміле, що зафіксовано на відео реєстратори технічного запису.

Однак, як вбачається з наданого працівниками поліції відеозапису, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився двічі за допомогою приладу Драгер. Перший результат тесту показав 0,00 % проміле, другий результат тесту показав 0,23 %.

Разом з тим, згідно з технічною характеристикою приладу Drager Alcotest 7510 границя допустимої похибки результату вимірювання становить + - 0,04 проміле, що підтверджується інформацією компанії Saturn Data International, яка є офіційним дистриб`ютором в України концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) з продажу приладів алко- та наркодіагностики, щодо технічних даних приладу "Alcotest 7510". З технічної характеристики вбачається, що дійсно прилад "Alcotest 7510" має наведені похибки при вимірюванні стану алкогольного сп`яніння, що в свою чергу ставить під сумнів результат в 0,23 проміле, який було встановлено ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу, оскільки перевищення допустимого вмісту алкоголю на 0,03 проміле перебуває у межах можливої похибки вимірювань.

Враховуючи зазначене, зафіксований технічним засобом "Drager Alkotest 7510" результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 0,23 проміле, з урахуванням зазначеної вище точності вимірювального приладу, не може в достатній мірі свідчити про перевищення допустимої норми, зазначеної в Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, - 0,2 проміле, оскільки при врахуванні значення допустимої похибки у вимірюваннях (0,04) допустима норма не перевищена.

Відтак, вказаний результат огляду не може беззаперечно та поза розумним сумнівом свідчити про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність таких обставин викликає сумнів у достовірності наданих доказів на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги, що протокол серії ЕПР1 № 113863 був складений без участі ОСОБА_1 , без застосування відео фіксації та при невідомих обставинах, є слушними, але зазначене не може бути беззаперечною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки протокол серії ЕПР1 № 113863 підписаний ОСОБА_1 , не згоди його з протоколом матеріали справи не містять. Доказів оскарження дій співробітників поліції з цього приводу, матеріали справи також не містять.

Доводи скарги, що електросамокатом керувала ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки зазначене спростовуються відеозаписом долученим до матеріалів справи.

Але, приймаючи наведені обставини, вважаю, що матеріали справи не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 04.12.2024 року о 10.05 год. в м. Одесі вул. Європейській, біля будинку № 56, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом 288204 який належить фірмі Bolt, у стані алкогольного сп`яніння, тобто доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, в ході розгляду справи не здобуто.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи наведені обставини та оцінюючи зазначені в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також його вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі та в оскаржуваній постанові суду.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката Баранівського Вадима Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Баранівському Вадиму Олександровичу який діє, в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Баранівського Вадима Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов