Справа № 189/12/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

30.01.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце служби: військова частина НОМЕР_1 ,

- за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 №80/24 від 16.12.2024 року, 13.11.2024 року начальник інженерної служби ВЧ НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 самовільно залишив місце служби в районі розташування особового складу та цього ж дня командиром ВЧ НОМЕР_1 усним наказом допущено командира інженерно-саперної роти старшого лейтенанта ОСОБА_1 до виконання обов`язків начальника інженерної служби ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.12.2024 року, перебуваючи в населеному пункті АДРЕСА_2 , начальнику інженерної служби наказано до 18 години 00 хвилин 15.12.2024 року встановити 2-х рядне протитанкове мінне поле в кількості не менш 30 протитанкових мін в районі польових доріг «*****», для проведення мінування визначено групу осіб у складі 4 військовослужбовців та старшим групи визначено тимчасово виконуючого обов`язки начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Відповідальність за встановлення мінно-вибухових загороджень покладено особисто на тимчасово виконуючого обов`язки начальника інженерної служби військової частини старшого лейтенанта ОСОБА_1 із наказом до 19.00 год. 15.12.2024 року про встановлення мінно-вибухових загороджень доповісти позатерміновим бойовим донесенням з наданням координат та ОКП бригади через оперативно-чергову службу.

У протоколі зазначається, що в порушення положень статей 4,11,16,28-31,35,82-85 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старшим лейтенантом ОСОБА_1 вище вказане бойове розпорядження командира не виконано, що свідчить про недбале ставлення службової особи до військової служби.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив суду, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України та виконує обов`язки начальника інженерної служби ВЧ НОМЕР_1 . 15.12.2024 року ним отримане усне бойове розпорядження про встановлення 2-х рядного протитанкового мінного поля в кількості не менше 30 протитанкових мін визначеною групою в кількості 4-х військовослужбовців, про що був відданий бойовий наказ командира. Призначені військовослужбовці відмовились від виконання бойового наказу, аргументуючи скаргами на своє здоров`я, відсутністю вміння та досвіду тощо. Враховуючи зазначені обставини, ОСОБА_1 був не в змозі виконати поставлене завдання самостійно, про що він відправив поза термінове бойове донесення від 15.12.2024 року. також пояснив суду, що у його службові обов`язки не входить робота із особистим складом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2024 року був виданий Бойовий наказ про встановлення 2-х рядного протитанкового мінного поля в кількості не менше 30 протитанкових мін в районі перехрестя польових доріг за визначеними координатами до 18.00 год. 15.12.2024 року.

Даним наказом визначено групу у складі сержанта ОСОБА_3 , старшого сержанта ОСОБА_4 та сержанта ОСОБА_5 , керівництво групою покладено на особисто ОСОБА_1

15.12.2024 року, о 14-00 годині, ТВО начальника інженерної служби старший лейтенант ОСОБА_1 надіслав командиру НОМЕР_2 ОМБР позатермінове бойове донесення, яким доповів, що бойове розпорядження №11/4178 від 15.12.2024 року по встановленню 2-х рядного протитанкового мінного поля в кількості не менше 30-ти протитанкових мін в районі перехрестя польових доріг силами складу інженерно-саперної роти у складі: сержанта ОСОБА_3 , старшого сержанта ОСОБА_4 , сержанта ОСОБА_5 не виконане у зв`язку з відмовою призначеного особового складу від виконання бойового розпорядження.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо).

Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, зокрема, чи вчинені вони з прямим умислом або через недбале чи несумлінне ставлення до службових обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що особи, які входили до складу групи для виконання бойового розпорядження по встановленню 2-х рядного протитанкового мінного поля в кількості не менше 30-ти протитанкових мін, а саме, сержант ОСОБА_3 , старший сержант ОСОБА_4 та сержант ОСОБА_5 відмовилися від виконання зазначеного бойового розпорядження.

Зважаючи на процедуру та складність виконання бойового завдання щодо встановленню мінного поля, враховуючи надані в судовому засіданні ОСОБА_1 довідки про стан його здоров`я та отримання травм, суд дійшов висновку про відсутність реальної можливості самостійно виконати ОСОБА_1 даного бойового завдання, що не можна розцінювати як недбале ставлення до військової служби, оскільки зазначені обставини не залежали від його волі.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, оцінивши належним чином всі наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не доведена у встановленому законом порядку, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.3 ст. 126, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Чорна