Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Рівне

Справа № 561/1564/24

Провадження № 33/4815/125/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Слободіна А.С. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

З матеріалів провадження слідує, що 28 жовтня 2024 року близько 10:40 год. ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство. Зокрема в житловому будинку по АДРЕСА_1 , виражалась в адресу свого брата ОСОБА_1 нецензурною лайкою, закрила в погребі, вчинивши насильство психологічного та фізичного характеру.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Слободін А.С. в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу та події правопорушення.

Вважає, що постанова місцевого суду є незаконною, прийнятою передчасно з порушенням права особи на захист без повного всебічного дослідження всіх обставин справи. Вказує, що з постанови місцевого суду вбачається, що фактично поведінка та дії ОСОБА_1 мали віктимний (провокуючий характер). Зазначає, що стороною захисту на електрону адресу місцевого суду було надіслано два клопотання, а саме провести розгляд справи за участю захисника в режимі відеоконференції та допитати безпосереднього очевидця подій в якості свідка ОСОБА_3 , які були проігноровані судом першої інстанції.

23 січня 2025 року будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду до апеляційного суду в судове засідання ОСОБА_2 та її захисник Слободін А.С. не з`явились та клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

За вимогами ч.1 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч.2 ст.173-2 КУпАП не є обов`язковою.

За наведених обставин, з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_2 та її захисника Слободіна А.С..

Заслухавши думку потерпілого ОСОБА_1 про залишення постанови суду без змін, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Висновки місцевого суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Так, незважаючи на позицію захисника Слободіна А.С., викладену в апеляційній скарзі, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких 28 жовтня 2024 року близько 11 години в будинку на АДРЕСА_1 на нього напала його сестра ОСОБА_2 , яка почала кричати на нього, шарпати за одяг та висловлюватись в його бік нецензурною лайкою. Коли він почав працювати в погребі сестра закрила двері в погреб та не відкривала їх на його прохання (а.с.5);

- рапортом ВП №2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області інспектора српп Зборовського Б.Я. від 28.10.2024 року, з якого вбачається, що в ході розгляду даного повідомлення було встановлено особу заявниці, нею виявилась гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 . Зі слів заявниці її брат, а саме гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , вчиняв стосовно неї домашнє насильство. В ході встановлення всіх обставин правопорушення було визначено, що будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою, належить гр. ОСОБА_1 та останній проводив там ремонтні роботи, що не сподобалося заявниці, яка почала погрожувати фізичною розправою, обзивати нецензурною лайкою та короткочасно закрила в погребі. Відносно заявниці було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 серії ВАД 335534 (а.с.3)

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненив, що 28 жовтня 2024 року близько 11 години він приїхав до будинку, який йому належить, де на нього напала його сестра ОСОБА_2 , яка почала кричати на нього, шарпати за одяг та висловлюватись в його бік нецензурною лайкою, виганяти з його будинку. Коли він почав працювати в погребі сестра, закрила двері та не відкривала їх на його прохання до приїзду поліції.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника адвоката Слободіна А.С. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович