Справа № 132/2136/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Олійника Андрія Михайловича про вирішення питання щодо долі речових доказів, вилучених під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 155922 від 23 червня 2024 року, оформленого по факту порушення правил зберігання зброї за ч.1 ст.191 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся захисник ОСОБА_1 адвокат Олійник Андрій Михайлович із письмовою заявою про вирішення питання щодо долі речових доказів, вилучених під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 155922 від 23 червня 2024 року, оформленого по факту порушення правил зберігання зброї за ч.1 ст.191 КУпАП, шляхом зобов`язання відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику мисливської двоствольної рушниці ТОЗ-32, кал.12, НОМЕР_1 .

Дослідивши подану заяву, матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 20.09.2024 року у справі № 132/2136/24 (номер провадження 3/132/1231/24), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КУпАП. На підставі положень статті 22 КУпАП, звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, йому оголошено усне зауваження, а справу закрито за малозначністю правопорушення.

Нормами пункту 3 частини 1 статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись адміністративні стягнення у виді оплатного вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення.

Оплатне вилучення предметів згідно частини 1 статті 25 КУпАП, може застосовуватися як основне, так і додаткове адміністративне стягнення.

Відповідно до положень статті 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Санкцією частини 1 статті 191 КУпАП передбачено додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення зброї і бойових припасів або без такого.

Тобто, необхідність застосування альтернативного виду стягнення має бути визначена судом з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідно до статті 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 11 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2012 року № 17 (надалі Порядок), за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату - реалізуються.

Для вирішення питання щодо долі речових доказів, суд повинен виходити з наступного.

Порядок проведення особистого огляду і огляду речей чітко визначений статтею 264 КУпАП.

Так, згідно частини п`ятої статті 264 КУпАП, про особистий огляд, огляд речей складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

Відповідно до частини другої статті 265 КУпАП, про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Пунктом 3 Порядку визначено, що речі і документи приєднуються до справи, крім тих, що за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть бути приєднані до справи. Речі і документи, що не можуть бути приєднані до справи, зберігаються в приміщеннях уповноваженого органу або його підрозділу, обладнаних сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, гратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією.

За пунктом 5 Порядку, для обліку речей і документів у кожному уповноваженому органі або його підрозділі ведеться книга обліку речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення (далі - книга обліку) за формою згідно з додатком 1, яка нумерується, прошнуровується, засвідчується підписом керівника відповідного уповноваженого органу або його підрозділу і скріплюється печаткою.

Згідно пунктів 6, 7 Порядку, облік речей і документів проводиться не пізніше наступного дня після їх вилучення шляхом внесення відповідного запису до книги обліку. …Запис про вилучені речі і документи робиться у книзі обліку на підставі протоколу, в якому зафіксовано факт їх вилучення, посадовою особою, яка є відповідно до пункту 4 цього Порядку відповідальною за їх зберігання. Записи робляться у книзі обліку в хронологічному порядку, інформація про кожну річ і документ зазначається окремо. У разі коли робляться записи про кілька однорідних предметів, зазначаються їх найменування, кількість, вага, об`єм (залежно від виду вилучених речей чи документів).

Відповідно до пункту 8 Порядку, про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, для зберігання в обладнаному приміщенні відповідальна особа заповнює квитанцію за формою згідно з додатком 2, яка долучається до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

В порушення зазначених вимог, до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 155922 від 23.06.2024 року, уповноваженою на те особою органу Національної поліції, на підтвердження факту вилучення зброї, не було долучено у якості належного доказу: протокол вилучення та огляду зброї, а також квитанцію про отримання зброї, вилученої під час здійснення провадження, для зберігання в обладнаному приміщенні, що виступило перешкодою у вирішенні питання щодо долі речових доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом в розумінні ст.251 КУпАП, так як за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших належних доказів.

Заявником до поданого клопотання не додано документальних даних, які б свідчили про походження мисливської двоствольної рушниці ТОЗ-32, кал.12, ШАВ 3590, та дозвільних документів, які б підтверджували правомірність її набуття, володіння та використання ОСОБА_1 на даний час.

За відсутності належних даних (відомостей) з цього приводу, а також дотримання порядку огляду зброї, її вилучення та долучення до даної справи про адміністративне правопорушення, а тому суд позбавлений об`єктивної можливості вирішити питання, яке просить заявник у поданому клопотанні, оскільки відповідно до частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а суд згідно положень статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Окрім цього, суд також враховує, що згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, зокрема в рішеннях у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engeland Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Виходячи з аналізу практики Суду, якщо у справах про адміністративні правопорушення суд (або суддя) приходить до висновку про необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.

Оскільки у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала порядок вирішення долі речових доказів у разі звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення та закриття провадження у справі, то в даному випадку за аналогією може бути застосована норма найбільш близької галузі права кримінального процесуального права, що наведена у статті 100 КПК України.

Згідно частини дев`ятої статті 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З урахуванням вищенаведеного, вимога зобов`язального характеру, яка викладена заявником у поданому ним клопотанні про зобов`язання відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику мисливську двоствольну рушницю ТОЗ-32, кал.12, НОМЕР_1 , не узгоджується з наведеними вище нормами процесуального закону.

Таким чином, правових підстав для задоволення заяви захисника ОСОБА_1 адвоката Олійника Андрія Михайловича про вирішення долі речових доказів, вилучених під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 155922 від 23 червня 2024 року, суд не вбачає, за обставин, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Одночасно із цим, заявник не позбавлений фактичної можливості за вирішенням цього питання звернутися до органу Національної поліції.

Слід також зауважити, що статтею 267 КУпАП передбачений порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, за яким, адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду. Оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.

Судовий розгляд такої скарги здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» викладене в рішенні Конституційного Суду № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.

Як зазначив Конституційний Суд в цьому рішенні: «положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи».

Отже, постанова про вирішення долі речових доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 25, 29, 33, 265, 283, 287-296 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Олійника Андрія Михайловича про вирішення долі речових доказів, вилучених під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 155922 від 23 червня 2024 року, оформленого по факту порушення правил зберігання зброї за ч.1 ст.191 КУпАП залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя