Провадження №3/463/132/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Мармаш В.Я., розглянувши матеріали УПП у м. Львові ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Інспектором УПП у м. Львові ДПП 10.12.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192972 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 21.11.2024, близько 19 год. 15 хв. на вулиці Поліська, 2, у м. Львові, керуючи автомобілем марки «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись територією ринку «Галицьке перехрестя» та перебуваючи у хворобливому стані втратив свідомість внаслідок епілептичного нападу, та в неконтрольованому стані автомобіль допустив наїзд на торговий павільйон та кавовий апарат «Bianchi Lei 400», що спричинило до їх пошкодження, чим порушив п. 2.3 б Правил дорожнього руху.

Захисник в судове засідання долучила пояснення, у яких вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечила. Зазначила, що в момент пригоди у нього відбувся спалах епілептичного синдрому під час якого йому стало зле. ОСОБА_1 21.11.2024 року був доставлений у ВП « Лікарню Святого Пантелеймона» бригадою швидкої допомоги, та був госпіталізований. В матеріалах адміністративної справи наявний консультаційний висновок лікаря - спеціаліста (дата огляду 21.11.2024 20:17), згідно якого: "основний діагноз: інші види генералізованої епілепсії та епілептичних синдромів, без згадка про фармакорезистентну епілепсію". Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом 3-ої групи. Перебуваючи у лікарні пройшов токсикологічне дослідження та відповідно до результату № 6869 від 22.11.2024 року у нього встановлено відсутність етанолу в крові. Враховуючи наявність встановленого діагнозу ОСОБА_1 хворіє епілепсією. Таким чином, з урахуванням ст.ст. 17, 20 КУпАП просила закрити провадження у справі у зв`язку з п.1 ст. 247 КУпАП за підстав відсутності події та складу адміністративного правопорушення. На підтвердження зазначених обставин долучила результати токсикологічного дослідження, документи, про наявність інвалідності 3 групи з народження, а також інформацію про епілепсію.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу та необережністю.

Необережність є недбалістю, коли особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії чи бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Від недбалості слід відрізняти так званий випадок ("казус"), тобто невинне заподіяння шкоди. Особливе психічне ставлення особи до власних дій та їх наслідків, яке характеризується тим, що особа настання таких наслідків не передбачає, не повинна або (і) не могла їх передбачити. Таке психічне ставлення особи лежить за межами вини, а тому наявність випадку (казусу) виключає кримінальну відповідальність за відсутністю ознак складу злочину. Казус являє собою самостійний вид психічного ставлення особи до суспільно небезпечних наслідків.

Однак, випадок (казус) слід відрізняти від необережної форми вини. На відміну від необережності, випадок характеризується відсутністю об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв, або одночасною відсутністю цих двох критеріїв взагалі. При цьому, обов`язок чи повинність передбачення наслідків є об`єктивним критерієм ("особа була повинна"), а можливість такого передбачення є суб`єктивним критерієм ("особа могла").

При встановленні факту наявності або відсутності об`єктивного критерію необхідно виходити з вимог законодавства, правил, інструкцій, положень, а також з загальноприйнятих норм людського спілкування. При встановленні факту наявності або відсутності суб`єктивного критерію, необхідно виходити як з індивідуальних якостей особи (вік, освіта, життєвий та професійний досвід, стан здоров`я тощо), так і з конкретних обставин та ситуації, у якій відбувалось діяння.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з п. 2.3 Б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Тобто, Європейський суд з прав людини фактично визнав застосування гарантій ст. 6 Конвенції на адміністративні правопорушення, а не тільки кримінальні.

Оглянувши матеріали справи, суд погоджується з доводами сторони захисту, що в діях ОСОБА_1 відсутня протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, тобто в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а має місце казус.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях правопорушника.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю згідно п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Керуючись 9, 130, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Мармаш В.Я.