Номер провадження: 33/813/254/25
Номер справи місцевого суду: 496/5597/24
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., захисника Шепеля В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні,в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника Шепеля В.С., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Біляївського райсуду Одеської обл. від 02.12.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою Біляївського райсуду Одеської обл. від 02.12.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до вказаної постанови суду, 04.08.2024 о 11:16 год. в с. Нерубайське, Одеська обл., Одеський р-н, вул. Берегова, біля буд. 56, водій ОСОБА_1 керував мопедом «Almamine», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Захисник Шепель В.С., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, з огляду на те, що з відеозапису, доданого до матеріалів справи вбачається, що поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів в порушення вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП водію ОСОБА_1 не було роз`яснено прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що свідчить про незаконність протоколу та порушення прав ОСОБА_1 , в тому числі й права на захист.

Посилаючись на наведені обставини, захисник Шепель В.С. просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв, при цьому його інтереси представляв захисник Шепель В.С., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника Шепеля В.С., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 107562 від 04.08.2024, згідно якого встановлено те, що 04.08.2024 о 11:16 год. в с. Нерубайське, Одеська обл., Одеський р-н, вул. Берегова, буд. 56, водій ОСОБА_1 керував мопедом «Almamine», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1);

- направленнями на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.08.2024, у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.2);

- відеозаписом події, долученим до матеріалів адміністративної справи, на якому зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я (а.с. 4).

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надаючи оцінку твердженням ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено поліцейськими права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, із дослідженого апеляційним судом відеозапису із нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції, вбачається, що поліцейськими зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при цьому після зупинки поліцейськими транспортного засобу та в ході спілкування із ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, різкий запах алкоголю із порожнини рота, що стало підставою для висловлення поліцейськими пропозиції водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі, від чого він відмовився (час: 00:45 хв., 00:53).

Надалі співробітником поліції йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, зокрема, те, що у разі відмови стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (час: 00:58), також повідомлено, що за порушення ПДР щодо нього буде складено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом, з порушенням був згоден, від надання пояснень та підпису протоколу відмовився (час: 01:12 хв).

З огляду на зміст зазначеного відео, апеляційний суд констатує, що факт роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на відео не зафіксовано, водночас, звертає увагу сторони захисту на приписи ч. 2 ст. 266 КУпАП, Порядку № 1103 від 17.12.2008, а також п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, відповідно до яких під час проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В той же час системний аналіз вищевказаних положень законодавства та нормативних актів свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків, в тому числі й роз`яснення особі прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Наявний в матеріалах справи відеозапис фіксує відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, при цьому будь-яких зауважень під час складення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо не роз`яснення йому прав та обов`язків, не надходило, натомість вчинення поліцейськими наведених дій відображено у графі 13 протоколі про адміністративне правопорушення, де міститься запис про відмову ОСОБА_1 від підпису і така відмова також зафіксована на відеозаписі події (час: 01:12хв.).

Водночас, апеляційним судом були здійснені всі необхідні заходи з метою реалізації процесуальних прав ОСОБА_1 передбачених ст. 268 КУпАП.

Таким чином, в контексті порушення права ОСОБА_1 на захист, апеляційним судом такого не встановлено, а зазначені вище докази, у своїй сукупності, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а кваліфікація дій ОСОБА_1 відповідає кваліфікуючим ознакам ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд 1-ої інстанції, встановивши наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначаючи йому стягнення у виді штрафу, не застосував до нього передбачена санкцією цієї ж статті безальтернативне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік, не мотивувавши своє рішення жодним чином.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений права погіршити становище особи притягнутої до адміністративної відповідальності за відсутності відповідної апеляційної скарги та вимог про це.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Шепеля В.С. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Шепеля В.С., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської обл. від 02.12.2024, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца