Провадження №: 3/752/281/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1
за участі захисника Логойди Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 162702, що складений з посиланням на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до зазначеного протоколу 30.10.2024 о 21:37 у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 143 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці , виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість). Згідно з цим протоколом від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився.

В якості доказів події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано картку обліку адміністративного правопорушення, диск з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відомості щодо водія та автомобіля з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України (АРМОР).

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Логойда Я.В. клопотала про розгляд справи за відсутності підзахисного, посилаючись на те, що останній захворів та погано почувається, зазначила, що за словами ОСОБА_1 30.10.2024 ввечері автомобіль Mitsubishi стояв припаркований, за ним припаркувався патрульний автомобіль, поліцейські з патрульного автомобіля підійшли до транспортного засобу Mitsubishi, де сидів ОСОБА_1 , на вимогу поліцейських ОСОБА_1 пред`явив для перевірки свої документи. Патрульні поліцейські сказали ОСОБА_1 , що у нього є протокол по ст. 130 КУпАП і що йому потрібно пройти огляд у лікаря нарколога, а для цього йому потрібно проїхати по вул. Відпочинку. ОСОБА_1 послався на пізній час, поцікавився, чи може він викликати на місце лікарів клініки "Борис" та пройти огляд на місці, але йому відмовили та не повідомили про дійсні наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, про те, що відбудеться, якщо він пройде огляд наступного дня.

Також захисник заявила клопотання про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, послалася на те, що на відеозаписі не зафіксовано момент руху транспортного засобу Mitsubishi, ОСОБА_1 не вказали на підстави для перевірки документів, не роз`яснювали права, а від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у зв`язку з тим, що йому роз`яснили що є можливість пройти огляд самостійно. Крім того, у ОСОБА_1 не було ознак наркотичного сп`яніння і, відповідно у патрульних поліцейських не було підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд. При цьому, бланк направлення ОСОБА_1 не вручався і у бланку направлення відсутнє посилання на реквізити протоколу про адміністративне правопорушення (номер, серія, дата).

Відповідно до тексту клопотання про закриття провадження у справі, дії працівників поліції під час складання протоколу були упередженими, сам протокол є необґрунтованим, незаконним і таким, що ґрунтується на недопустимих доказах, адже на відеозаписі відсутній момент порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які б слугували причиною для зупинки водія, докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем відсутні. Також зазначено, що ОСОБА_1 не роз`яснено права й обов`язки та введено в оману щодо місця розташування спеціалізованого медичного закладу для проходження огляду. Крім того, у клопотанні захисник зауважує, що ОСОБА_1 взагалі не вказали на ознаки наркотичного сп`яніння та роз`яснили, що він має право сам проти огляд, навіть наступного дня у тому місці, де захоче. Також у протоколі вказано на недоліки направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, а тому, враховуючи отримане клопотання, присутній в судовому засіданні захисника, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши наявні у справі докази, у тому числі переглянувши в залі судового засідання на робочому комп`ютері відеозаписи з нагрудних камер співробітників поліції, проаналізувавши доводи захисника, керуючись завданням КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу, суд (суддя) не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

У протоколі зазначено, що у ОСОБА_1 були наступні ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість.

На переконання суду (судді), зафіксовані на відеозаписах поведінка, зовнішній вигляд, рухливість, водія ОСОБА_1 , не є такими, що свідчать про наявність у нього явних ознак наркотичного сп`яніння, жестикулювання відповідає ситуації, надмірна рухливість не спостерігається, тремтіння пальців рук не спостерігається.

Представлені суду відеозаписи фіксують подію, де автомобіль Mitsubishi, стоїть поблизу торгівельного центру "Інтеграл Плаза" на площі Либідській (вул. Велика Васильківська) у м. Києві, у місці, де зупинка та стоянка заборонена. В автомобілі увімкнені світлові сигнали аварійної зупинки. До автомобіля Mitsubishi підходять патрульні поліцейські, які вийшли з патрульного авто, яке зупинилося позаду автомобіля Mitsubishi. За кермом автомобіля Mitsubishi перебуває ОСОБА_1 , у якого перевіряють документи. Патрульні поліцейські запитують у ОСОБА_1 про вживання ним наркотичних препаратів перед тим, як сісти за кермо, на що отримують негативну відповідь.

Цією частиною відеозапису, як і подальшим його сукупним змістом, доводиться обставина того, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, та кермував ним до моменту зупинки у місці, де стоянка і зупинка заборонені. А тому заперечення захисниці у цій частині відкидаються як безпідставні. Момент порушення дійсно зафіксовано, а тому вимога про пред`явлення документів на транспортний засіб та документів на право керування транспортним засобом щодо ОСОБА_1 була законною та відповідала ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

У той же час, подальші дії працівників поліції щодо водія ОСОБА_1 не ґрунтувалися на вимогах чинного законодавства, адже запитання патрульного поліцейського: "А якщо я запропоную Вам пройти огляд у спеціалізованому закладі у лікаря нарколога?", без вказівки на виявлення у водія ознак якогось з видів сп`яніння, без оголошення про початок процедури огляду водія на стан сп`яніння, не є процедурою, яка визначена законодавством.

Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі по тексту - Інструкція № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 розділу І цієї Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Далі, на досліджуваному відеозаписі поліцейський зазначає, що відносно ОСОБА_1 вже складався протокол за ст. 130 КУпАП, на що водій зазначає, що він здавав аналізи та має довідку і зараз також бажає пройти огляд. Водієві зазначають, що йому потрібно прослідувати у заклад, визначений Міністерством охорони здоров`я України, а не у клініці "Борис", яку ОСОБА_1 ходів викликати на місце, де він знаходився фізично. При цьому поліцейський зауважив, що має сумніви, що з організму водія все ще не вийшли залишки заборонених речовин і ОСОБА_1 не має права сідати за кермо, поки марихуана не вивітриться.

Про яку саме марихуану і про те, звідки вона має вивітритися поліцейський не пояснив і нічого не зазначив.

До того ж, на запитання ОСОБА_1 про послідовність необхідних до виконання ним дій, неодноразово було роз`яснено, що він має право або відмовитися від проходження огляду і здати аналізи самостійно будь-де і навіть наступного дня, або має право проїхати зараз з патрульними на огляд. І його ніхто не примушує.

Відеозаписом доводиться, що ОСОБА_1 тричі, зокрема о 21:48, 21:53, 21:56 запитує у працівників поліції які ознаки сп`яніння вони у нього підозрюють і виявили.

О 22:15 водія ознайомлюють зі змістом вже складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП протоколу і ОСОБА_1 , прочитавши перелічені у бланку протоколу ознаки, запитує у поліцейського, як він виявили у нього ці ознаки наркотичного сп`яніння.

Проаналізувавши відеозаписи, суд (суддя) зауважує, що працівники поліції не вживали жодних дієвих заходів для виявлення у водія ознак сп`яніння, адже очі ОСОБА_1 , зокрема зіниці, на предмет реакції на світло не перевірялися, огляд рук та долонь не відбувався, пальце-носова проба не проводилася.

Більше того, дослідження всіх відеозаписів свідчить про те, що водієві не було вказано ознаки наркотичного сп`яніння взагалі, тоді як у бланку направлення описані ті, що і у протоколі про адміністративне правопорушення.

На неодноразові запитання водія йому не перелічили ознак.

Враховуючи, що наявність вказаних у протоколі ознак сп`яніння не підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, враховуючи відсутність вчинення поліцейськими будь-яких дій на виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, про які вказано у протоколі, реального упередженого ставлення до водія, слід вести мову про відсутність у нього ознак сп`яніння, та, відповідно, про відсутність підстав вимагати від нього проходження огляду на стан сп`яніння.

У такому випадку відмова ОСОБА_1 від проходження незаконного огляду на стан сп`яніння не може бути караною.

Поряд з викладеною невідповідністю процедури огляду, суд (суддя) зауважує наступне.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком, а не правом водія.

Роз`яснення працівників поліції на наявність у водія права відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння та роз`яснення можливості самостійно пройти огляд навіть наступного дня у будь-якому медичному закладі, не відповідає чинному законодавству та викладеним вище положенням КУпАП, Інструкції № 1452/735, Правил дорожнього руху.

У силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди в Україні застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі "Раманаускас проти Литви" 05.02.2008).

Аналізуючи викладене, суд (суддя) зауважує, що дотримуючись принципу правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права, держава повинна зробити текст закону легкодоступним; вона також зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед (до його застосування) та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

З огляду на вищенаведене, описані вище роз`яснення працівників поліції порушують принцип правової визначеності та є такими, що об`єктивно вплинули на рішення водія згодитися з документальним оформленням його відмови як адміністративного правопорушення.

Враховуючи все викладене, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 видається безпідставним через відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 закріплено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 не вказали на ознаки наркотичного сп`яніння, не роз`яснили права та обов`язки, взагалі не повідомили про те, що до нього розпочалася і застосовується процедура огляду водія на стан сп`яніння, а оголошені роз`яснення не відповідали положенням чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1 розділу ХІІІ Інструкції № 1395 тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені ч. 1-4, 6 і 7 ст. 121, ч. 3-5 ст. 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), ст. 122-5, 124, 126, ч. 1-4 ст. 130, ст. 132-1, 206-1 КУпАП . За наявності правових підстав, передбачених абз. 1 п. 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Будь-яких документів, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом до матеріалів справи не приєднано.

В описаній обстановці бездіяльність поліцейських в частині невідсторонення водія від подальшого керування транспортним засобом цілковито не узгоджується з попередньо оголошеними підозрами на його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Водночас, відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є зміцнення законності.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Підсумовуючи викладене, суд (суддя) резюмує, що працівники поліції, діючи з порушенням норм законодавства, не встановили належним чином наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, виявили упереджене ставлення, безпідставно роз`яснили йому право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння та пройти такий огляд самостійно, тобто пропустили суттєві порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння, що потягло за собою істотне порушення прав водія.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, наявність події та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно зі складеним відносно ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення, не підтвердилася.

Посилання захисниці на недоліки бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, судом (суддею) відхиляються, адже, з огляду на загальну логіку, на момент складання такого направлення, протоколу про адміністративне правопорушення ще не могло існувати. Проте у ситуації, яка мала місце, таке направлення щодо водія ОСОБА_1 документально оформлювалося в момент документального оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, хоча достатніх підстав для цього не було, адже протокол складався за відмову від проходження огляду, тобто водія не слід було направляти до спеціалізованого медичного закладу, адже, поліцейські констатували його відмову від проходження медичного огляду. Логіка та юридична значимість дій зі складання направлення без фактичного направлення видається відсутньою.

Щодо решти можливо непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 23, 130, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко