СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/60/25
пр. № 3/759/518/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

УСТАНОВИВ:

04 січня 2022 року посадова особа ОСОБА_1 порушив порядок ведення податкового обліку, а саме ТОВ «ТД «СВІТ-АГРО» несвоєчасно здійснена сплата узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, розраховану контролюючим органом на підставі акту про результати контрольної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2021 року №84977/ж5/26-15-04-11-16/37405944 відповідно до податкового повідомлення-рішення від 14.12.2021 №92286/0411,в результаті чого виникла недоїмка у розмірі 6426,9 грн. Граничний термін сплати 04.01.2022.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 36.1. ст. 36, п.38.1. ст.. 38 розділу І, підпунктів 54.3.2., 54.3.3. п. 54.3, п. 54.5. статті 54 розділу ІІ пункту 57.3. статті 57 розділу ІІ Податкового кодексу України (далі - ПКУ), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-2 КУпАП.

16.01.2025 від захисника ОСОБА_1 , адвоката Ялова О.О., надійшли письмові пояснення, у яких він зазначив, що при складенні протоколу посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків допущені істотні порушення, які полягають у неврученні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення під розписку, невиконанні вимоги щодо роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, а також у порушенні строку накладення адміністративного стягнення, оскільки вказане правопорушення було вчинене 04.01.2022.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки невідомі. Суддя вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки це не суперечить положенням ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 163-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Об'єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини в галузі торгівлі, громадського харчування, в галузі фінансів і підприємницькій діяльності.

Об'єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає, у тому числі, у несвоєчасному поданні посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Зазначене правопорушення є правопорушенням з формальним складом, уважається закінченим з моменту вчинення особою суспільно шкідливого діяння.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 розділу І ПКУ, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1. ст. 38 розділу І ПКУ, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з під. 54.3.2., 54.3.3. п. 54.3. статті 54 розділу ІІ, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

-дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

-згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 54.5. ст. 54 розділу ІІ ПКУ, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 розділу ІІ ПКУ, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Суб'єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, є посадові особи підприємств, установ та організацій (спеціальний суб`єкт).

Вина ОСОБА_1 у вчиненніадміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення №357/ж12/34-00-04-01-01/НОМЕР_1 від 16.12.2024 (а.с. 1);

-актом про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів (а.с. 2-7);

-податковим повідомленням-рішенням Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків м. Одеси від 17.10.2024 №699/34-00-04-01-01/37405944 (а.с. 11-13).

У справах про адміністративні правопорушення суддя при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані, оскільки він, будучи посадовою особою, директором ТОВ «ТД «СВІТ-АГРО», несвоєчасно здійснив сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Наявні у матеріалах справи докази дозволяють стверджувати, що вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Посилання на процесуальні порушення, допущені органом ДПС при складанні протоколу суддя відхиляє, адже факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення вони не спростовують.

Зазначений протокол не містить даних, які б свідчили про те, що він є неналежним чи недопустимим доказом у справі в розумінні ст. 251 КУпАП.

Аргументи захисника про те, що строк притягнення до адміністративної відповідальності має обчислюватись з 04.01.2022, тобто з дати вчинення адміністративного правопорушення, суддя оцінює критично.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Тобто приписами ст. 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Зі змісту ст. 38 КУпАП вбачається, що початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Указана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов'язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Згідно з п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року в справі №487/2854/17, КУПАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в доктрині адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об'єктивно існує цей обов'язок, виконанням обов'язку відповідним суб'єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Водночас суддя акцентує, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення було виявлено 10.09.2024 року, в ході проведення камеральної перевірки.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого у статті 163-2 КУпАП, був виявлений 10.09.2024, то строк накладення стягнення сплив 10.12.2024, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 7, 23, 24, 27, 33, 38, 163-2, 221, 245, 247, 276, 280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Кравченко