Справа №585/1307/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 33/816/112/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/1307/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2024, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі, оскільки відеозапис є недопустимим доказом, в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2024 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 10.03.2024 о 05 год. 14 хв. в м. Ромни по вул. Полтавська, 32, водій ОСОБА_4 здійснював рух на т/з Nissan Almera, д. н. з. НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування т/з судом. Правопорушення вчинено повторно протягом року 14.11.2003. Протоколом ААД 283832 ОСОБА_5 був притягнутий до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР.

Будучи відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився і будь-якого клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надійшло, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності сторін провадження, що не протирічить вимогам КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не був присутній під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення 18.04.2024, копію постанови отримав 26.04.2024, а апеляційна скарга подана ним 04.05.2024, тому строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП), а згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 655051 від 10.03.2024, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що 10.03.2024 о 05 год. 14 хв. в м. Ромни по вул. Полтавська, 32, водій ОСОБА_4 здійснював рух на т/з Nissan Almera д. н. з. НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування т/з судом. Правопорушення вчинено повторно протягом року 14.11.2003. Протоколом ААД 283832 ОСОБА_5 був притягнутий до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є необґрунтованими, належним чином не умотивовані та не відповідають фактичним обставинам справи.

Суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). При цьому відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення щодо карантину людей (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів). Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті (керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з, або передача керування т/з особі, яка не має права керування таким т/з; керування т/з особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування т/з; керування т/з особою, позбавленою права керування т/з), а згідно п. 3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» повторністю правопорушення визнається повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП).

Таким чином, перевіряючи наявність чи відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд зобов`язаний встановити існування двох підстав, які є обов`язковими для утворення складу вказаного правопорушення, а саме: 1) вчинення правопорушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті повторно протягом року; 2) наявність рішень компетентного органу, які набрали законної сили, про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655051 від 10.03.2024, складеного відносно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, останній 10.03.2024 в м. Ромни керував т/з Nissan Almera д. н. з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування т/з судом, а як на підставу повторності вчинення правопорушення поліцейський послався на протокол ААД 283832 від 14.11.2023 відносно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Розглядаючи вказаний протокол суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що факт повторності вчинення ОСОБА_4 підтверджується постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.04.2023, якою ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У той же час, під час апеляційного розгляду складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в діях ОСОБА_4 не встановлено, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 655051 від 10.03.2024 не містить елементів, які є обов`язковими для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме, відсутнє посилання на рішення компетентного органу, яке б набрало законної сили, про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення протягом року будь-якого з правопорушень, передбачених диспозиціями ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, оскільки 1) факт складання протоколу ААД 283832 від 14.11.2023 свідчить тільки про початок провадження в справі про адміністративне правопорушення та не є рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, 2) цей протокол складений за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а не за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті, які є преюдиційними діяннями для діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не долучено уповноваженою особою згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП таких доказів і до матеріалів справи.

Вказані обставини залишилися поза увагою суді суду першої інстанції, хоч вони мають суттєве значення та є вирішальними для прийняття законного і обгрунтованого рішення. При цьому, дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_4 , суддя суду першої інстанції на власний розсуд у своїй постанові конкретизував зміст протоколу в частині рішення на підтвердження повторності вчинення ним порушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, пославшись на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.04.2023, якою ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 5 ст. 126 КУпАП, що також не утворює складу правопорушення.

Згідно правової позиції ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на викладене та оцінюючи вказаний доказ відповідно вимог ст. 252 КУпАП, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог закону, оскільки наявні в матеріалах справи докази не підтверджують ті обставини та факти, доведення яких має суттєве значення для встановлення наявності в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених як в протоколі, так і у постанові судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення не можна вважати законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, внаслідок чого постанова судді підлягає скасуванню через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність відомостей про технічний засіб, на який здійснювалась відео фіксація правопорушення, і як наслідок недопустимість цього доказу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, є неприйнятними доводи про те, що надані відеозаписи містять ознаки монтажу, оскільки жодним сумнівів у дійсності та достовірності зафіксованих на них обставин не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2024.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2024 відносно ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов