Номер провадження 3/754/56/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2025 року м.Київ

суддя Деснянського районного суду м. Києва Соловйов Олег Леонідович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_2

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 об 11 годині 18 хвилин в м.Києві по вулиці Оноре де Бальзака, 3 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_3 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.03.2024. Правопорушення вчинено повторно, що підтверджується постановою ББА№132128, відповідно до якої ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП від 01.11.2024, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судові засідання, призначені на 26.12.2024, 10.01.2025, 28.01.2025 ОСОБА_1 не з`явився, хоча й належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення таких шляхом скерування судових повісток SMS-повідомленнями на контактний номер телефону, який міститься в матеріалах справи, а також шляхом скерування судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку на адресу місця проживання ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих правил (пункт 94 правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та час і місце розгляду справи, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

Суд, розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Факт скоєння правопорушення ОСОБА_1 підтверджується даними матеріалами до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№181702 від 25.11.2024; копією постанови ББА№132128 від 01.11.2024, що підтверджує повторність діяння ОСОБА_1 , довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП І. Вацури, копією постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.03.2024, відеозаписом.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 7 та статтями 245, 280 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Так, згідно з п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до копії постанови ББА№132128 від 01.11.2024, правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст. 126КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП.

В матеріалах справи відсутня інформація про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_1 , тому оплатне вилучення транспортного засобу неможливе.

На підставі ст.40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,50грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, ч.5 ст.126, ст.251, 252, 280, 283 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40800 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена Київського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Суддя О.Л.Соловйов