ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/1375/23

Провадження № 33/820/3/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Жураківського В.А., Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне провадження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29.03.2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

За постановою суду, 16.12.2023 року о 22 год. 30 хв. по автодорозі Т 23 -10 30км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», державний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагували на світло, сповільненість ходи, мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущено з поважних причин, в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову, провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стверджує, що строк на апеляційне оскарження пропустив з незалежних від нього причин, оскільки повний текст постанови отримав лише 04.04.2024. Під час проголошення повного тексту постанови не був присутнім. Подав апеляційну скаргу 14.04.2024 року до апеляційного суду, і отримав відмову, яку вважає незаконною, так як направив апеляційну скаргу вчасно на адресу апеляційного суду. В зв`язку з отриманням постанови суду про повернення апеляційної скарги, надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, як того вимагає процедура.

Вважає, що оскаржувана постанова є необгрунтованою, оскільки суд не надав об`єктивної оцінки всім доказам у справі.

Стверджує, що у справі є зафіксованим, що він доводив працівнику поліції те, що має травму ока та перенапруженість очей із-за специфіки його роботи, оскільки він є дальнобійником. Окрім того, у нього специфічна повільна вимова, притаманна його характеру, тому заперечує перебування в стані наркотичного сп`яніння, яке йому приписали працівники поліції.

Водночас його вади підтверджуються виписками з медичних документів, які долучені до матеріалів справи.

Вважає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не довіряє тестам, лише погоджувався на аналіз крові або сечі, що зафіксовано на відеозаписі.

Звертає увагу на те, що частина відеозапису, з події того дня, відсутня, де зафіксовано його наполягання на медичному огляді. А частина відео, наявна в матеріалах справи, не підтверджує факту керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Відтак, даний відеозапис події є небезперервним, та не відповідає фактичним обставинам події.

Також зазначає, що перебуває на військовій службі, на посаді водія і має, в подальшому, бажання проходити службу, що вимагає наявність водійських прав, тому позбавлення таких може принести негативні наслідки для нього.

Апелянт звертає увагу і на те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення водієм ПДР, в тому числі і керування ним транспортним засобом, а тому, всі наступні вимоги працівників поліції були безпідставними, як наслідок складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами.

Окрім того, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський в установленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду.

Апелянт стверджує, що суд не зазначив мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, при цьому висновки суду ґрунтуються лише на припущеннях.

На думку апелянта, допущені істотні порушення щодо оформлення матеріалів справи є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки всі докази є недопустимими.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. На адресу апеляційного суду надіслав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи положення ст. 286 КУпАП, та те, що ОСОБА_1 був повідомлений, належним чином, про час та місце розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутность, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутность апелянта.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, дійшов висновку, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає до задоволення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 присутнім не був, оскільки проходив військову службу під час мобілізації, що підтверджується копіями відповідних довідок, наявних в матеріалах справи, копія постанови була направлена йому 17.04.2024(а.с.47), поза межами строку на апеляційне оскарження, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується данними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 2550124 від 16.12.2023;

- розписки про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;

- відеозапису з бодікамери працівника поліції від 16.12.2023 року, з якого убачається, що працівники поліції, неодноразово, пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, вказуючи на виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння, проте останній відмовився від проходження медичного огляду, навіть після роз`яснення працівниками поліції наслідків відмови від проходження медичого огляду на стан наркотичного сп`яніння;

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», державний знак НОМЕР_1 , спростовуються дослідженими судом доказами.

На відеозаписах з нагрудних бодікамер працівників поліції зафіксовано як автомобіль поліції, їдучи по дорозі, наближається до транспортного засобу «ВАЗ 21154», державний знак НОМЕР_1 , за його кермом знаходиться ОСОБА_1 , при цьому автомобіль стоїть із увімкненим двигуном. Працівниками поліції повідомлено водія про те, що у його транспортного засобу є несправність правої фари. В ході спілкування, у ОСОБА_1 виявлені ознаками наркотичного сп`яніння ( розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість ходи та мови), тому працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, але він відмовився від такого огляду.

Враховуючи викладене, підстав сумніватись, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, до моменту виявлення його працівниками поліції, за кермом транспортного засобу, з увімкнутим двигуном, апеляційний суд не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції невірно розцінено його травму ока та специфічність повільної вимови, яка притаманна його характеру, які, на їх думку, є ознаками наркотичного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, так як матеріали справи не містять доказів того, що отриманні травми ОСОБА_1 мають специфічність і вплив на його поведінку.

Безпідставними є апеляційні доводи про те, що долучений відеозапис є неналежним та недопустимим доказом у справі, так як він не є безперервним, оскільки, як вбачається із дисків, які долучені до справи, на них містяться відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які взаємодоповнюють один одного, складають загальну послідовність події та в сукупності з іншими доказами у справі підтверджують обставини справи.

Крім того, з переглянутого в апеляційному суді відеозапису, вбачається, що він містить необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема, фактичні дані, які вказують на те, що 16.12.2023 року о 22 год. 30 хв. по автодорозі Т 23 -10 30км ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», державний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагували на світло, сповільненість ходи, мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку останній відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у нього існує недовіра тестам, за допомогою яких в лікарні проводиться перевірка стану наркотичного сп`яніння, не приймаються до уваги, оскільки такі доводи не звільняють водія від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР України, і в разі незгоди з результатами освідування можуть бути спростовані в інший спосіб, в тому числі і шляхом лабораторних досліджень в іншому медичному закладі.

Щодо відсутності в матеріалах провадження направлення ОСОБА_1 на проходження огляду у медичній установі, то вказана обставина жодним чином не свідчить про порушення порядку проходження такого огляду, так як відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, не вимагала від працівників поліції оформлення направлення водія на проходження огляду до найближчого закладу охорони здоров`я.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень вимог ст.256 КУпАП, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене стягнення на ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29.03.2024.

Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29.03.2024 відносно ОСОБА_1 - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.