Справа № 375/2053/24
Провадження № 3/375/27/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління партульної поліції в Київській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

6 листопада 2024 року близько 11 год 10 хв ОСОБА_1 перебуваючи на території Рокитяннської ОТГ Білоцерківського району Київської області на 2 км 100 м автодороги О-101916, керував транспортним засобом марки Forte Lucky без державного номерного знаку, з явними ознакамиалкогольного сп`яніння: а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Натомість прибув його захисник адвокат Заліський Б.С. та подав до суду клопотання про закриття провадження у справі черз відсутність складу та події правопорушення. Обгрунтував тим, що електровелосипед марки Forte Lucky не є механічним транспортним засобом та не підлягає державній реєстрації, тому ОСОБА_1 не є водієм та суб`єктом відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Просив закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши пояснення Захисника адвоката Заліського Б.С., дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів, що надійшли до суду, встановлено, що 6 листопада 2024 рокуОСОБА_1 , керував електровелосипедом марки Forte Lucky, о 11 год 10 хвбув зупинений працівниками поліції на території Рокитяннської ОТГ Білоцерківського району Київської області на 2 км 100 м автодороги О-101916.

В ході спілкування працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння, як: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя.

Після чого, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд з метою виявлення стану сп`яніння на місці за допомогою спеціального приладу «Драгер» або у відповідному закладі охорони здоров`я.

Від запропонованого огляду ОСОБА_1 категорично відмовився.

Факт пропозиції щодо проходження огляду на стан сп`яніння та відмова від такого огляду ОСОБА_1 фіксувався технічними засобами відеозапису - нагрудними камерами поліцейських БК № 230364, 230515.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що особа (водій), який керує транспортним засобом повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В ході розгляду справи захисник ОСОБА_2 не заперечував факт керування ОСОБА_1 електровелосипедом, однак зазначив, що останній приводив в рух електровелосипед за допомогою мускульної сили людини.

Суд не приймає доводів адвоката з огляду на наступне, переглянутого відео clip-2 вбачається, що ОСОБА_1 рухався на зустріч екіпажу патрульної поліції, при цьому не приводив електровелосипед в рух за допомогою мускульної сили людини, також з 00 хв 45 сек відео до 00 хв 53 сек відео видно, Щербина не приводив в рух електровелосипед за допомогою мускульної сили люлини. Пісяля того як він почав зупинятися і зняв ноги з педалів - вини почали обертатися (00 хв 53 сек відео).

Адвокат зазначив, що електричний транспортний засіб (електровелосипед) підпадає під категорію транспортних засобів, який за своїми характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних траспортних засобів, а тому вимоги, які встановлено для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до вказаного електричного транспортного засобу.

Надаючи оцінку доводам захисника про те що електроскутер не є транспортним засобом у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил дорожнього руху України, то суд зазначає наступне.

Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Однак, при цьому, норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, електроскутери, електросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни були також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Відтак, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 № 2956-IX відносить самокати, моноколеса, електроскутери тощо до транспортних засобів.

Таким чином, доводи захисника про те, що електроскутер не є транспортним засобом, до якого встановлюються вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів суд відхиляє.

Інших переконливих доводів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих дій і могли б бути підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення, ним не наведено та при розгляді даної справи судом не встановлено.

Досліджені судом докази у своїй сукупності дають суду можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Суд дійшов висновку, що дії поліції із встановлення у водія ознак сп`яніння, фіксування факту проходження огляду водія на стан сп`яніння тощо відповідають вимогам КУпАП, Інструкції № 1452/735, та Порядку від 17.12.2008 № 1103. Підстав для закриття провадження у справі судом не встановлено.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Захисник Заліський Б.С. також вказав, що в розумінні п. 1.10. ПДР ОСОБА_3 в даному випадку не є водієм, оскільки чинне законодавство не вимагає для нього наявності посвідчення водіябудь-якої категорії.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В матеріалах справи відсутня інформація чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія, згідно і протоколом ЕПР1 №167337 від 6 листопада 2024 року особу ОСОБА_1 було встановлено за паспортом Громадянина України НОМЕР_1 , тому позбавлення права керувати транспортним засобом до даної особи не може бути застосовано.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005, а саме третього абзацу пункту 28 позбавити права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Відповідно до четвертого абзацу пункту 28 цієї ж Постанови оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 санкції відповідно до частини зазначеної статті у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

У відповідності до положень ст. 40-1 КУпАП стягнути судовий збір у розмірі 605,60грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 23, 33-35, 40-1, ч.1 ст. 130, 266, 276-280, 283-285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КупАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у виді штрафу урозмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави ((Рахунок отримувача: UA0010001; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; код класифікації доходів бюджету: 21081100) без позбавленням права керування транспотними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави (рахунок отримувача: UA 0026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106)в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений статтею 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф у подвійному розмірі в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС

Постанова суду набирає законної сили ____________________________

Постанову може бути пред`явлено до виконання до _________________