Справа № 748/5228/24 Головуючий у 1 інстанції Хоменко Л. В.
Провадження № 33/4823/107/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Салая Г.А.,

з участю захисника Сірого І.О.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у відмові його від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як особи, яка 16 грудня 2024 року близько 21 год. 02 хв. у смт Гончарівське Чернігівського району та області керувала транспортним засобом «Ford Focus», д. н. з. НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити. Вказує, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за неповного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що зупинка транспортного засобу була безпідставною, а тому й вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не може вважатися правомірною. Крім того, вказує, що працівники поліції не назвали йому, які саме ознаки алкогольного сп`яніння в нього вбачаються. Звертає увагу, що суд першої інстанції неправомірно розглянув справу без участі його захисника.

Із матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 та його захисника, а також доводів апеляційної скарги вбачається, що вона необгрунтована.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Твердження ОСОБА_1 щодо безпідставної зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням є необґрунтованим, оскільки, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія з причинами зупинки або ненадання поліцейськими доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на їх вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, наразі в Україні діє правовий режим воєнного стану і працівники поліції мають право зупиняти й перевіряти всі транспортні засоби та осіб, які ними керують.

Крім того, як убачається з відеозапису, наявного в матеріалах справи, поліцейськими одразу було повідомлено ОСОБА_1 про наявність від нього запаху алкоголю, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також не заслуговують на увагу.

Посилання ОСОБА_1 на неправомірність розгляду справи судом першої інстанції без його особистої участі та захисника також є безпідставним.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час і місце судового розгляду, що місцевим судом і було зроблено.

У свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. ст. 254-256 КУпАП і містить усі необхідні для розгляду справи відомості; якихось істотних недоліків, які б давали підстави визнання його недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у цьому протоколі, сумнівів не викликає, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема з відеозаписом із місця події.

Із цього відеозапису вбачається, зокрема, відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка належним чином зафіксована.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер і розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 юридичної відповідальності за скоєне.

Місцевий суд у повному обсязі з`ясувавши обставини справи, дослідивши всі докази та надавши їм належну правову оцінку, дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення. У свою чергу, стягнення накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за якою особу і притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, порушень законодавства, які б давали підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови суду першої інстанції, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай