КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/678/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02січня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинськогорайонногосуду Київської області від 09грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Києво-Святошинського районногосудуКиївської області від 09грудня 2024 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Сіренко М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, працівниками поліції автомобіль ОСОБА_1 був зупинений безпідставно, оскільки відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Також звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказані інші ознаки наркотичного сп`яніння, які різняться із тими, на які вказує поліцейський під час зупинки транспортного засобу.

Також, за доводами апелянта, на відеозаписі не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, однак наполягав на тому, щоб поліцейські роз`яснили йому підстави зупинки його транспортного засобу і законні підстави для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того зазначає, що поліцейські роз`яснили водієві, що він має право пройти огляд самостійно у медичному закладі. В подальшому ОСОБА_1 самостійно було пройдено огляд у медичному закладі, висновок якого надано суду першої інстанції, однак суддею не було взято даний висновок до уваги.

Звертає увагу, що відеозйомка спеціальними технічними засобамипроводилась не безперервно, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС України 18.12.2018 № 1026Ю зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299.

За результатами апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сіренка М.Ю. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 15листопада 2024 року о 08 год. 20 хв. керував транспортним засобом «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 в місті БояркаКиївської областіпо вулиці Грушевського з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість, підвищена жвавість та рухливість мови. В порушеннявимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 15листопада 2024 року о 08:20 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 в місті Боярка Київської області, з ознаками наркотичного сп`яніння, в зв`язку з чим працівники поліції, які його зупинили, висунули йому вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Викладені в протоколі від 15.11.2024 року обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який долучений до протоколу і міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що поліцейськими, у зв`язку з встановленими ознаками наркотичного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в установленому законом порядку. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, мотивуючи свою відмову тим, що йому незрозумілі підстави для зупинки транспортного засобу.

Оскільки ОСОБА_1 15.11.2024 року в порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Працівниками поліції у складено протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, які вони виявили у ОСОБА_1 в ході спілкування з ним.

В зв`язку з цим працівники поліції правомірно висунули ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, проте він зробити це відмовився, що підтверджується як даними відеозапису з місця події, так і наявним в матеріалах справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, всупереч доводам апелянта, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, на які суд послався у своєму рішенні. Та обставина, що ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про інші ознаки сп`яніння, ніж ті, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, не впливає на правильність прийнятого судом рішення, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

Крім цього, у своїй апеляційній скарзі захисник Сіренко М.Ю. зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише висловлював незгоду про те, що у патрульних поліцейськихне було підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .Однак, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 хоч і не висловив конкретної відмови від проходження огляду, проте його конклюдентні дії фактично свідчили про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи захисника про те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не є предметом розгляду даного провадження. Разом із цим, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, поліцейський неодноразово повідомляв ОСОБА_1 причину зупинки його транспортного засобу.

Поряд з тим, проходження ОСОБА_1 самостійно огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та його результати не можуть братись до уваги судом, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В супереч доводам захисника ОСОБА_4 , наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є інформативним та відображає повну картину подій, що мали місце під час зупинки ОСОБА_1 15 листопада 224 року, а тому даний відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.

З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Києво-Святошинського районногосуду Київської області від 09грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз