Справа № 163/2215/24 Провадження №33/802/99/25 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 28.11.2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять гривень) 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22.09.2024 року о 19:46 годині в селі Ладинь по вулиці Перемоги керуючи трактором "ДТЗ5404К", номерний знак НОМЕР_2 , в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.27).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та необгрунтованою, такою що ухвалена з порушенням норм процесуального права та невідповідає фактичним обставинам справи і має бути скасована.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскаржувану постанову він не отримував, з її змістом захисник 09.12.2024 року ознайомився в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», тобто отримала за день до закінчення строку на її оскарження, що унеможливило складення та подання повної апеляційної скарги з викладенням в ній всіх аргументів та незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Зазначає, що він є військовослужбовцем та наразі перебуває в лавах Збройних Сил України, бере участь у заходах із забезпечення державного суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, а тому він обмежений в можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду, оскільки здебільшого перебуває в районі бойових дій на лінії бойового зіткнення. А тому про дану постанову він дізнався лише 10.12.2024 року (а.с.31-39).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а.с.52) не з`явився. Разом з тим жодних доказів, які б свідчили про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання, суду надано не було. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в місцевому суді призначався на 14.30 годину 31.10.2024 року. На адресу місцевого суду 24.10.2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Турчак М.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи було відкладено на 14.30 годину 28.11.2024 року, про що належним чином був повідомлений ОСОБА_1 та його захисник. Однак ОСОБА_1 та його захисник повторно не з`явилися на розгляд справи місцевим судом.

Постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 винесена 28.11.2024 року тобто, останнім днем для подачі апеляційної скарги є 24 година 09.12.2024 року (наступний робочий день), однак апеляційна скарга подана до суду 25.12.2024 року (через засоби поштового зв`язку Укрпошта), тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено ОСОБА_1 у апеляційній скарзі в частині клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, так як суперечать положенням ч.2 ст.294 КпАП України, де зазначено, що перебіг процесуального строку починається з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання.

Крім цього, ОСОБА_1 не надано апеляційному суду письмових доказів, що останній є військовослужбовцем та наразі перебуває в лавах Збройних Сил України, а саме перебуває в районах бойових дій на лінії бойового зіткнення, а тому обмежений в можливості вчасно подавати процесуальні документи до суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його захисник, були належним чином ознайомленими зі змістом пред`явленого ОСОБА_1 правопорушення, знали як про наявне судове провадження, так і про дату, час і місце судового розгляду, що в апеляційній скарзі не заперечується, ОСОБА_1 користувався послугами адвоката, а захисник є ознайомлений з процедурою оскарження такого рішення, крім того в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився для надання пояснень на підтримання клопотання про поновлення процесуального строку та обгрунтування поважності таких причин, тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання причин, вказаних у вимогах апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, як таких, що можуть визнаватись поважними, а тому відмовляє у поновленні строку на апеляційне оскарження. А тому апеляційну скаргу слід повернути апелянту.

Дана постанова не перешкоджає повторному звернення з апеляційної скаргою.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

В поновленні строку особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на подачу апеляційної скарги на постанову суддіЛюбомльського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України повернути скаржнику.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.