Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Розніна В.А. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.11.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 2 жовтня 2024 року о 18 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , який по б-ру Чоколівському, 34 в м. Києві керував транспортним засобом "Yamaha JOG" д/н НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Рознін В.А. зазначає про незгоду з висновками суду про затягування ОСОБА_1 розгляду справи. Зокрема, він як захисник двічі подавав заяви про надання доступу до матеріалів електронної справи та ознайомлення з ними, а потім подав клопотання про закриття провадження у справі та заперечення на протокол. Проте клопотання та заперечення не були розглянуті та враховані судом. У той же час, ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, оскільки всі клопотання та заперечення були подані захисником, а тому його безпосередня участь не мала необхідності.

Посилаючись на ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, звертає увагу, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. В закладі охорони здоров`я огляд проводиться у разі незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. Всупереч цим вимогам закону та підзаконного акта поліцейський не проводив огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, а тому згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд є недійсним як такий, що проведений з порушенням вимог цієї статті.

Крім того, наводить діалог поліцейського з ОСОБА_1 , зафіксований відеозаписом, і звертає увагу, що спочатку його підзахисний погодився проїхати до лікаря нарколога. Але вже після того, як поліцейський повідомив про необхідність залишити транспортний засіб на місці на дві години та зупинити виконання роботи, виникло питання про обов`язковість такої поїздки. На переконання захисника, поліцейський ввів ОСОБА_1 в оману щодо необов`язковості огляду і не попередив про наслідки у виді притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Тож, його підзахисний змінив своє рішення про згоду на проходження огляду через необхідність залишення робочого мопеду на дві години, зупинення виконання роботи та неоднозначні та суперечливі відповіді поліцейського.

Також матеріали справи не містять докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозапис починається з моменту, коли останній знаходиться на узбіччі на мопеді, не керуючи ним. Враховуючи те, що не було встановлено факт керування особою транспортним засобом, подальша вимога поліцейського до такої особи пройти огляд на стан сп`яніння носить неправомірний характер.

До того ж, одночасно з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП. Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено об`єднання справ. Разом з тим, згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Тому вважає, що в даному випадку доцільним було б застосувати аналогію права за правилами, передбаченими ч.1 ст.217, ч.1 ст.334 КПК України, що судом здійснено не було, чим порушено право ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, захисник, посилаючись на положення ст.62 Конституції України, просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, поважність причин пропуску якого захисник мотивує тим, що зі змістом судового рішення ознайомився 09.12.2024, коли постанова була доставлена до підсистеми "Електронний суд".

До апеляційного суду ОСОБА_1 і захисник Рознін В.А., які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не прибули. ОСОБА_1 про причини неявки не повідомив, а захисник направив клопотання з проханням розглянути апеляційну скаргу без його та ОСОБА_1 участі. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подана захисником 16.12.2024, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто під час відсутності ОСОБА_1 та захисника і в передбачений ст.285 КУпАП триденний строк після закінчення розгляду справи копія постанови їм не направлялась. 09.12.2024 постанова була направлена до підсистеми "Електронний суд", на підтвердження чого захисник долучив скріншот. Оскільки складання обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення із змістом судового рішення і апеляційна скарга була подана без невиправданої затримки, строк оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Доводи захисника про те, що суд безпідставно не розглянув заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та клопотання про надання доступу до матеріалів електронної справи, не ґрунтуються на вимогах КУпАП, якими не передбачено ані окремий розгляд заперечень, ані їх подання, а також доступ до електронної справи. Ця справа надійшла до суду у паперовій формі, а тому ніщо не перешкоджало захиснику ознайомитись з матеріалами справи безпосередньо в суді.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок). На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 була затверджена вказана Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп`яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров`я з обов`язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, посилання захисника на те, що поліцейський повинен був провести огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, є безпідставними. Недоречними є і посилання на ч.5 ст.266 КУпАП стосовно недійсності огляду, який, взагалі, не проводився.

ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, що підтверджується записом портативного відеореєстратора поліцейського, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі, що вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння носить неправомірний характер, надумані.

При цьому слід погодитись із захисником, що протоколи про адміністративне правопорушення мали розглядатися в одній справі з тим, щоб стягнення на ОСОБА_1 було накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, як це передбачено ч.2 ст.36 КУпАП. Проте окремий розгляд справ про адміністративне правопорушення не може бути підставою для скасування постанови судді із закриттям провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови в повній мірі дотримано не було.

Вказуючи на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та записі портативного відеореєстратора поліцейського, суддя не звернув уваги на недотримання патрульними поліцейськими вимог закону при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 2 жовтня 2024 року о 18 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , який по б-ру Чоколівському, 34 в м. Києві керував транспортним засобом "Yamaha JOG" д/н НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, пройти огляд у встановленому законом порядку у Комунальному некомерційному підприємстві "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія" відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що 2 жовтня 2024 року о 18 годині 58 хвилин в результаті огляду, проведеного поліцейськими, у ОСОБА_1 виявлено вказані раніше ознаки наркотичного сп`яніння. Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив поліцейський взводу № 1 роти № 7 батальйону № 3 полку № 1 з обслуговування правого берега УПП у м. Києві ДПП (а.с.6).

Разом з тим, записом портативного відеореєстратора повністю спростовуються дані у направленні, оскільки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду не доставлявся.

Слушно захисник звертає увагу і на обставини спілкування ОСОБА_1 з поліцейським, в ході якого на запитання ОСОБА_1 відповідає, що не вживає заборонені речовини і готовий проїхати до лікаря нарколога. Після отримання згоди поліцейський повідомляє, що це займе 1,5-2 години, необхідно їхати у Святошинський район, мотоцикл залишається на місці, і якщо протягом 4-ох місяців той вживав лікарські препарати або будь-які інші заборонені наркотичні речовини, аналіз сечі все покаже. Надалі поліцейський знову запитує, чи поїде ОСОБА_1 . І вже на запитання останнього, чи це обов`язково, відповідає, що він може відмовитись, у разі відмови просто протокол складається і той в суді надасть пояснення, чому відмовився. Після цього ОСОБА_1 говорить, що він відмовляється.

Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом вказаної норми поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, в даному випадку у закладі охорони здоров`я, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Таких дій з метою направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським здійснено не було.

Навпаки, відмова пройти огляд на стан сп`яніння була викликана тим, що, отримавши згоду на проходження огляду, поліцейський почав говорити про певні незручності, до яких це призведе. А на запитання щодо обов`язковості огляду, замість того, щоб повідомити, що це обов`язок водія, невиконання якого має наслідком адміністративну відповідальність, дає відповідь, зі змісту якої можна дійти висновку про відсутність негативних наслідків для водія. Отже, поліцейський, якому достовірно були відомі наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, ввів водія в оману щодо правомірності його поведінки і тим самим, фактично, спонукав відмовитися пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказані дії є неприпустимими для представника влади, оскільки поліцейський відповідно до покладених на нього завдань згідно п.1 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" першочергово здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Крім того, у відповідності з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За приписами ч.1 ст.2652 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене статтею 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється за певних умов.

Незастосування цих заходів забезпечення провадження у справі про адміністративні правопорушення, що знову ж таки вбачається з відеозапису, коли після оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення поліцейський перед тим, як поїхати, формально говорить, щоб ОСОБА_1 був уважним і не керував транспортним засобом, усвідомлюючи, що той продовжить керувати ним, у сукупності з встановленими апеляційним судом обставинами свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що б потребувало його огляду.

Згідно з ч.2 ст.255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оскільки інші докази, які б доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Розніну Володимиру Андрійовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Розніна Володимира Андрійовича задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн