Справа № 447/2246/24 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/84/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Цап Оксани Романівни на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 23 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 1 серпня 2024 року, о 02 год. 58 хв. у м. Новий Розділ, вул. Яворницького, керував транспортним засобом марки «Hyundai santa FE» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей та шкіри обличчя, нечітка вимова слів. Від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Цап О.Р., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам.

Звертає увагу, що працівниками поліції не роз`яснено водію право пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не вручено відповідного направлення, не відсторонили його від керування транспортним засобом.

Наголошує, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, здійснювався епізодично, не містить моменту керування транспортним засобом, є недопустимим доказом, окрім того у протоколі не вказано, яким саме приладом здійснювалася відеофіксація, не зазначено його номер та серію.

Вважає, що ознаки алкогольного сп`яніння, які були поставлені у провину водію, спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, оскільки за декілька годин до зупинки ОСОБА_2 йому було проведено операцію по видаленню зуба, у зв`язку із чим він не міг вживати алкоголь, полоскав рану спиртовим розчином, про що повідомляв патрульних.

Зазначає, що водій не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, патрульні не зафіксували відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, не роз`яснено його права та обов`язки, чим порушено його право на захист.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду призначене на 24 січня 2024 року не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, адвокат Цап О.Р. подала клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та клопотання адвоката Цап О.Р., апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності адвоката Цап О.Р. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №106215 від 1 серпня 2024 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Hyundai santa FE», р.н. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та шкіри обличчя, нечітка вимова слів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), з якого вбачається, що у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук), від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився;

- інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція (а.с. 3), згідно із яким у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, від якого він відмовився;

- рапортом сержанта поліції Михайла Романишина (а.с. 5), з якого встановлено, що працівники поліції було зупинено автомобіль «Hyundai santa FE», р.н. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , у період дії комендантської години, під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкгольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився;

- відеозаписами, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу «Hyundai santa FE», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у період дії комендантської години. Опитування водія, під час якого йому повідомлено про причину зупинки та виявлено в нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим патрульними запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Спершу ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», після чого працівниками поліції надано водію герметично запакований муштук, роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого він виявив бажання пройти огляд в медичному закладі та почав затягувати час, зазначав, що не розуміє чому його зупинено, не виконував розпорядження працівників поліції, сперечався із ними, у зв`язку із чим його було відсторонено від керування транспортним засобом, повторно роз`яснено причину зупинку, через деякий час водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиняв дії, які вказували на його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. На пропозицію працівників поліції, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не реагував, зазначав, що не відмовляється від огляду на стан сп`яніння проте не вчиняв дій, які б дозволили провести такий огляд на місці зупинки чи в медичному закладі. У зв`язку із чим патрульними розцінено дії водія як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено йому права та обов`язки, повідомлено, що буде складено адміністративні матеріали, ознайомлено його із протоколом про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 право пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не вручено відповідного направлення, не відсторонено його від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №106215 від 1 серпня 2024 року (а.с. 1) водію було роз`яснено його права та обов`язки. Зазначене підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи, окрім на даному відеозаписі зафіксовано, що патрульні відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Також, до судової справи долучено копію направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), з якої встановлено, що водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм, з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 106215 від 1 серпян 2024 року (а.с. 1), а саме опитування водія, пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі та його відмову від проходження огляду.

Доводи про відсутність даних щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалася відеофіксація, є необгрнутованими, оскільки диспозиція ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.

Твердження апелянта, що виявлені ознаки алкогольного сп`яніння нічим не підтверджуються, окрім того за декілька годин до зупинки водію було проведено операцію по видаленню зуба, у зв`язку із чим він не міг вживати алкоголю, полоскав рану спиртовим розчином, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі не підтверджені належними доказами, долученими до матеріалів судової справи.

Довідку, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 23), апеляційний суд розцінює критично, оскільки така не містить реквізитів медичного закладу в якому проводилося видалення зуба, окрім того у ній не зазначено, що ОСОБА_1 повинен проводити будь-які процедури після видалення зуба, вживати лікарські препарати, чи те що йому заборонено вживати алкогольні напої після даної процедури.

Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються відеозаписом, який описано вище за текстом.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Цап О.Р. є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 23 грудня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Цап Оксани Романівни - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.