Провадження № 33/801/25/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення, відповідно до статті 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, водій ОСОБА_1 27.08.2024 о 17:23 год. по вул. Келецька, 142 в м. Вінниці, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Кіа, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3 та пункту 12.1 та 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Водночас, 27.08.2024 о 18:13 год. по вул. Стельмаха, 12 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме паркан. У зв`язку з цим транспортний засіб та паркан отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Після цього, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що мала місце по вул. Келецька, 142 в м. Вінниці, залишив місце події, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.10 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, 27.08.2024 о 18:13 год. по вул. Стельмаха, 12 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, з огляду на вищевказані обставини, дійшов висновку, що за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП необхідно об`єднати в одне провадження.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання його винуватості.

Зауважує, що розглядаючи справу, суд не дослідив, що покази поліцейського не можуть бути доказом винуватості, оскільки він є зацікавленою особою, а свідки допитані в судовому засіданні не були очевидцями зупинки транспортного засобу, жоден із свідків не стверджував, що саме ОСОБА_1 був за кермом. Крім того, відеозапис не містить факт керування скаржником транспортним засобом та факт зупинки. Відтак, в матеріалах справи відсутні докази відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не містять доказів керування транспортним засобом. Протокол сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Одночасно в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кадочніков А. О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року. Зазначено, що ОСОБА_1 та його адвокат були відсутні 18.11.2024 в судовому засіданні та копію постанови по даний час не отримали. Повний текст постанови оприлюднено в ЄДРСР було оприлюднено 21.11.2024, тому десятиденний строк почав перебіг з 22.11.2024 та його закінчення припало на 01.12.2024, проте з 28.11.2024 по даний час адвокат Кадочніков А. О. перебував на лікарняному, тому є підстави для поновлення строку на оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні адвокат Кадочніков А. О. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просить її задовольнити.

Заслухавши пояснення адвоката Кадочнікова А. О., дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №118656 від 27.08.2024, 27.08.2024 о 18:13 год. по вул. Стельмаха, 12 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан сп`янінням у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №118669 від 27.08.2024, водій ОСОБА_1 27.08.2024 о 17:23 год. по вул. Келецька, 142 в м. Вінниці, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Кіа, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3 та пункту 12.1 та 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Водночас, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №118665 від 27.08.2024, 27.08.2024 о 18:13 год. по вул. Стельмаха, 12 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме паркан. У зв`язку з цим транспортний засіб та паркан отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з пунктом 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №118664 від 27.08.2024, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що мала місце по вул. Келецька, 142 в м. Вінниці, залишив місце події, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.10 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п.п. а) п.2.10 Правил дорожнього руху,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від10жовтня 2001року №1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водійз обов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №118656 від 27.08.2024, ЕПР1 №118669 від 27.08.2024, ЕПР1 №118665 від 27.08.2024, ЕПР1 №118664 від 27.08.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; поясненнями; схемами місця ДТП, на яких зафіксовано розташування транспортного засобу марки Кіа, д.н. НОМЕР_2 , виявлені на ньому механічні пошкодження та зафіксовано розташування транспортного засобу після його зіткнення з парканом,а також виявлено механічні пошкодження; рапортами та дослідженим відеозаписом події.

Докази в сукупності узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт вчинення ДТП та факт відмови правопорушника від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився, також працівником поліції йому були роз`яснені наслідки такої відмови.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративне правопорушення.

Крім того, за змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Поліцейськими протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділам І, ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, твердження скаржника, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Тому, критика скаржником дій працівників поліції є безпредметною з огляду на те, що вони діяли відповідно до покладених на них чинним законодавством обов`язків без перевищення своїх повноважень.

Протоколи про адміністративні правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Відповідно, у місцевого суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.3 Б, 12.1, 13.1, 2.10 А, 2.5 Правил дорожнього руху України, за що встановлена відповідальність за ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи скаржника про те, що суд розглядаючи справу не вжив належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила, що автомобілем марки Mercedes-Benz керував саме ОСОБА_1 . Крім того, з дослідженого відеозапису наданого потерпілим ОСОБА_2 встановлено, що за кермом автомобіля марки Mercedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , знаходилася людина з браслетом на лівій руці, а з наступного дослідженого відео, на якому присутній ОСОБА_1 та особа, яка знаходилася з ним в транспортному засобу, встановлено, що браслет знаходився на левій руці ОСОБА_1 , а у вказаної особи будь-який браслет на зап`ясті рук відсутній.

Отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Лист, який надійшов до апеляційного суду від імені ОСОБА_3 , апеляційний суд не приймає до розгляду, оскільки неможливо ідентифікувати його підписанта.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, зокрема допитав свідків та потерпілих. Відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 та 124, 122-4КУпАП, і з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та ступеню його суспільної небезпеки, як таким, що є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, та призначено в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Також суд вірно застосував положення ст. 36 КУпАП, згідно яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.

Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

За таких обставин постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, 124, 122-4 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко