Справа № 740/5446/24 Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О.
Провадження № 33/4823/72/25
Категорія - ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Мусієнка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мусієнка В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130, ст.36 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 06 вересня 2024 року о 12 год. 00 хв., на автодорозі Р-67 112 км, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2103», д.н.з. НОМЕР_1 , та після скоєння ДТП вживав алкогольні напої до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння.

06.09.2024 о 12 год. 00 хв., на автодорозі Р-67 112 км, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2103», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в хворобливому стані, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснив наїзд на металевий відбійник, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, та залишив місце ДТП.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 03 грудня 2024 року справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП, ч.4 ст.130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Мусієнко В.О. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи. Посилається на те, що матеріали справи не містять безсумнівних доказів того, що за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП. Апелянт зазначає, що в діях працівників поліції була провокація, а саме: 07.09.2024 в палаті стаціонарного відділення лікарні схиляння ОСОБА_1 до отримання відповіді про те, що він вживав алкогольні напої саме після дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що працівник поліції, не вимагаючи та не пропонуючи ОСОБА_1 пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння та не даючи направлення, як водію транспортного засобу, не встановивши ступінь алкогольного сп`яніння, повідомив, що на нього буде складено протокол за ч.4 ст.130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що є грубим порушенням чинного законодавства. Також, вказує, що відеозапис не є безперервним та містить ознаки монтажу, що є порушенням Інструкції.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Мусієнка В.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, захисник оспорює постанову місцевого суду лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно з пунктом 2.10 «є» ПДР України, водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 124881 від 07.09.2024, ОСОБА_1 , 06 вересня 2024 року о 12 год. 00 хв., на автодорозі Р-67 112 км, керував автомобілем ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1 , та після скоєння ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкогольні напої, чим порушив п.2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису, ОСОБА_1 , перебуваючи в лікарні, під час спілкування з працівниками поліції не заперечував, що вживав алкогольні напої після ДТП, при цьому видимих травм в області голови він не мав (а.с.8).

Крім того, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказував на те, що 06.09.2024, після дорожньо-транспортної пригоди, він вживав горілку, але скільки - не пам`ятає. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився (а.с.5).

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження сторони захисту про те, що в даній ситуації мала місце провокація ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи даними відеозапису подій, з якого слідує, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що після ДТП вживав спиртні напої.

Посилання апелянта на те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалась безперервно, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Доводи захисника про те, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію не на бодікамеру, а на мобільний телефон, що є порушенням закону, є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото-і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Посилання апелянта на не роз`яснення працівниками поліції водію прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, не заслуговують на увагу, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 у повній мірі використав своє право на захист, при розгляді справи місцевим судом скористався послугами захисника - адвоката Мусієнка В.О., який протягом усього часу судового розгляду здійснював його юридичний захист.

Інші твердження захисника висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення

Отже, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Відтак, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом і після вчинення ДТП, за його участю, вжив спиртні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.10 «є» Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.ст. 33, 36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.4 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, яка є найбільш суворою.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мусієнка В.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний