ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/857/24 Номер провадження 33/814/204/25Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі адвоката Морозова В.Ю., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Морозова Вадима Юрійовича на постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 02.08.2024 о 19 год. 10 хв. в селищі Семенівка по вул. Шевченка керував транспортним засобом ВАЗ 2108, д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер" та у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, керування автомобілем передано ОСОБА_3 .

Зазначеним діянням ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України: Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю. подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Семенівського районного суду Полтавській області від 19 листопада 2024 року та ухвалити нову, якою справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із зазначеними обставинами в рішенні, оскільки не керував транспортним засобом, так як немає підтвердження факту керування.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції взагалі знехтував тим, що в протоколі містяться порушення та процедура огляду не проводилась, хоча не був обізнаний в процедурі проходження на стан алкогольного сп`яніння, звертає увагу, що працівники поліції грубо порушили права ОСОБА_4 та відмовили йому у проведені огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарняному закладі.

Акцентує увагу, що судом було проігноровано те, що поліцейськими під час складання протоколу не роз`яснювалися права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.08.2024 о 19 год. 10 хв. в селищі Семенівка по вул. Шевченка керував транспортним засобом ВАЗ 2108, д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер" та у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, керування автомобілем передано ОСОБА_3 .

Зазначеним діянням ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України: Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 159854 від 02.08.2024, який, зокрема вказує на такі ознаки його алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 985347 від 02.08.2024 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ст. 125 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн; відеозаписами відео-реєстратора патрульного автомобіля і нагрудної бодікамери поліцейського тривалістю 30:00 хв. 11:17 хв та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

В доводах апеляційної скарги зазначається, суд першої інстанції взагалі знехтував тим, що факт керування не доводиться, в протоколі містяться порушення та процедура огляду не проводилась, хоча не був обізнаний в процедурі проходження на стан алкогольного сп`яніння, звертає увагу, що працівники поліції грубо порушили права ОСОБА_4 та відмовили йому у проведені огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарняному закладі, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого відеозапису до матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції під час складання протоколу продемонстровано ОСОБА_1 відеозапис, яким підтверджується факт керування останнім автомобілем та допущення порушень правил дорожнього руху, з якими ОСОБА_1 погодився. Далі поліцейський каже, що відчуває від ОСОБА_1 стійкий сильний запах алкоголю і що керувати автомобілем у нетверезому стані заборонено; фіксує, що ОСОБА_1 не бажає продувати "Драгер" і їхати в лікарню для огляду на стан сп`яніння, вносить до протоколу виявлені поліцейським ознаки сп`яніння; виписує тимчасовий талон на 3 місяці; пояснює що за таке діяння можливе накладення штрафу 17000,00грн і позбавлення права керування на 1 рік; повністю зачитує зміст протоколу про адміністративне правопорушення; передає право керування автомобілям ВАЗ 2108 водієві ОСОБА_3 , крім того в ході спілкування ОСОБА_1 зазначав, що пив пиво, водку не пив вже 10 років.

Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 159854 від 02.08.2024, який, зокрема вказує на такі ознаки його алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 985347 від 02.08.2024 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ст. 125 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Морозова В.Ю. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Морозова Вадима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин