ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/865/24 Номер провадження 33/814/287/25Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Черниша Є.А.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Черниша Євгенія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 12.09.2024 року, о 12:25 год. в с. Оржиця, Лубенського району, по вул. Центральній, 83, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу алкотест Драгер 6810, зі згоди водія. Результат 0,92, тест 859, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Черниш Є.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує на безпідставність зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу та надуманість причин зупинки.

Вважає, що суд взяв на себе функції обвинувачення, оскільки обґрунтовував вину особи заявою судді про самовідвід, де зазначено, що водій пропонував неправомірну вигоду за не складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, хоча матеріали справи не містять копії вироку суду про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності.

Також звертає увагу на незгоду водія з отриманим результатом проходження огляду та порушення працівниками поліції порядку огляду, а саме відсутність пропозиції пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Вказані обставини на думку захисника є підставою для скасування постанови.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №296105 від 12.09.202 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння,

роздруківка проходження тестування на стан алкогольного сп`яніння з алкотестеру «Драгер» 6810 з результатом проходження огляду 0,92%,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння,

записи з бодікамер працівників поліції та відеореєстратора службового авто.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з відеореєстратора службового авто вбачається зупинка працівниками поліції автомобіля Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом.

Під час спілкування з водієм і перевірки транспортного засобу та документів на нього, поліцейський повідомляє про необхідність заміни заднього номерного знаку, який «вигорів» та погано «читається».

В подальшому поліцейський пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з огляду на наявність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які були внесені в подальшому як в протокол, так і акт огляду водія на стан сп`яніння.

На питання поліцейського «Вживали чи ні?», водій відповідає «Вчора», на що поліцейський зауважує, «Що може нічого і не покаже».

Після проходження водієм огляду за допомогою алкотестру Драгер, результат виявився позитивним 0,92% (12:34 год.). Жодної незгоди з отриманим результатом водій не висловлював та не заперечував порядок проведення огляду.

Апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази в своїй сукупності доводять факт керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не були спростовані під час розгляду справи.

Посилання захисника на безпідставність зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не можуть розглядались як правові підстави для обґрунтованого сумніву в законності висновків суду щодо наявності в діях водія складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З долученого відеозапису вбачається, що після зупинки авто, поліцейський повідомляє про необхідність заміни номерного знаку з огляду на його невідповідність встановленим стандартам (вигорів).

В разі незгоди з підставами зупинки чи необґрунтованістю, водій мав право винести свої зауваження чи оскаржити неправомірні на його думку дії працівника поліції у встановленому законодавством порядку.

Доводи апелянта про відсутність у водія ознак алкогольного сп`яніння, які б були підставою для пропозиції та проведення огляду на стан сп`яніння є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, в яких зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння - як то запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. За наявності ознак передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, перед проведенням якого поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Тобто нормами вказаної інструкції не передбачено обов`язкового порядку повідомлення особі виявлених в неї ознак сп`яніння, між тим виявлені ознаки обов`язково вносяться до акту огляду, та протоколу про адміністративне правопорушення.

Також з відеозапису вбачається, що у поліцейського виникли підстави вважати водія ОСОБА_1 перебуваючим в стані сп`яніння з огляду на задані йому питання щодо вживання алкоголю та часу вживання.

Відхиляються також твердження апелянта про висловлену водієм незгоду з результатом продуття алкотестеру, оскільки після отримання позитивного результату (12:34 год.) водій погодився з ним, жодних заперечень усно чи письмово не висловлював, як і не висловлював бажання пройти огляд в медичному закладі. Лише під час складання протоколу (12:50 год.) на питання поліцейського «Ви погоджуєтесь з результатом?», відповів «Ні», що не може свідчити як безумовна незгода з результатом проведеного огляду.

Вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння доводиться результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме продуттям алкотестеру Драгер з позитивним результатом 0,92%, що більш ніж в 4 рази перевищує допустиму норму.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Черниша Євгенія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна