Справа №705/4121/24
3/705/5/25 ПОСТАНОВА
22.01.2025 м.Умань
Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко Олена Іванівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , такого, що не працює,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.07.2024 серії ААБ № 185292 ОСОБА_1 08.07.2024 о 18 год. 50 хв. на а/д Т0202 215 км, керував автомобілем Ауді 80 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження освідування на стан сп`яніння відмовився на алкотестер Драгер та у мед. закладі в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Цімоха Р.Р. 18.11.2024 подав до суду клопотання, у якому вказав, що своєї вини ОСОБА_1 категорично не визнає. 08 липня 2024 року жодного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, транспортним засобом не керував, а тим більше у стані алкогольного чи іншого сп`яніння. Матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які б вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало б поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім автомобілем. Відеозапис із нагрудної камери поліцейського не підтверджує, що саме ОСОБА_1 був за кермом, також не підтверджено факту керування транспортним засобом та не зафіксовано моменту зупинки керованого ним автомобіля. Із відеозапису вбачається процес спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 біля поліцейського автомобіля та складення протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів руху автомобіля станом на 18.50 год, як це вказано у протоколі, на відео не відображено. Отже, прямих та достовірних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, описаних у протоколі, матеріали справи не містять. Просив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення.
У судове засідання ОСОБА_1 та захисник Цімоха Р.Р. не з`явилися, захисник письмово подав заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та захисника Цімохи Р.Р. Зазначив, що клопотання про закриття провадження у справі підтримує та просив його задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) за ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на відеозапис нагрудної камери поліцейського, що міститься на DVD-диску, долученому до матеріалів адміністративної справи. Із зазначеного відеозапису вбачається, що на узбіччі дороги в кюветі стоїть розвернутий автомобіль Ауді 80 д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . На запитання поліцейського, який підійшов до автомобіля: «Що це Вас занесло, швидко їхали?», ОСОБА_1 відповів: «Ні не швидко». Також відповів, що трохи випив спиртного. В ході спілкування працівників патрульної поліції з водієм ОСОБА_1 працівник поліції роз`яснює права водієві та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі або продути прилад Драгер, проте ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Цей відеозапис є достовірним доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 у порушення вимог п. 2.5 ПДР, які зобов`язують водіїв на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, відмовився пройти такий огляд в установленому законом порядку.
Крім того, в акті огляду на стан сп`яніння також зафіксована його відмова від проходження відповідного огляду.
Вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 185292 від 08.07.2024, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; відеозаписом події, що мала місце 08.07.2024, який міститься на DVD-диску, доданому до матеріалів справи.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні зазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених доказів.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом, який наявний на диску. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає доведеним, а заперечення ним своєї причетності до керування транспортним засобом під час судового розгляду суд розцінює як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності.
Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи, а позицію ОСОБА_1 щодо не визнання вини суд розцінює як позицію самозахисту, яка не була підтверджена в ході судового розгляду.
У рішенні по справі ''О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства'' від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право на керування автомобілем, за вище наведених обставин, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно із законодавством України.
Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор, який оформлював протокол, має упереджене ставлення щодо ОСОБА_1 при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, або що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи помилки при встановленні обставин справи, або що він зацікавлений у результатах розгляду справи. Отже, підстав для закриття провадження у справі не встановлено.
Таким чином, на підставі досліджених у сукупності та взаємозв`язку доказів суд доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та його вину у вчиненому повністю доведено.
При цьому суддя бере до уваги ту обставину, що особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, керуючись ст. ст. 33, 284, 287 КУпАП,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до вимог ст. ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Єщенко