Справа № 203/7485/24
Провадження № 3/0203/450/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

03.02.2025 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Смольняков О.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.3 ст.51 КУпАП,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 990573 від 04.12.2024, складений посадовою особою УПП в Дніпропетровській області, відповідно до якого, 04.12.2024 року о 14 год в м.Дніпро в магазині «Аврора» по пр. Б.Хмельницького 10, ОСОБА_1 вчинив таємне заволодіння товаром ( 1 флакон шампуню, 1 тример, 1 сумка зі шкірозамінника) на загальну суму 747 (сімсот сорок сім) гривень, чим вчинив дрібну крадіжку, правопорушення вчинене повторно протягом року.

У відповідності до вимог ст. ст.245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно до чинного законодавства представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по сутті.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі серед іншого повинні бути зазначені інші відомості необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Одночасно, як вбачається з протоколу, матеріали справи не містять відеозаписів з магазину, а також інших доказів, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 вчинив дрібну крадіжку.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Звертаючи увагу на санкцію статті 51 КУПАП слід зазначити, що у рішенні у справі «Енгель проти Нідерландів» ("Engel and Others v. The Netherlands") ЄСПЛ зазначив, що питання, чи є конкретне правопорушення "кримінальним" за своєю суттю, залежить не лише від національної кваліфікації правопорушення (адміністративне чи кримінальне), а й від таких факторів, як тяжкість санкцій, що застосовуються, і характер самого правопорушення.

У цьому випадку, ЄСПЛ постановив, що хоча правопорушення мали адміністративний характер, оскільки накладені санкції були достатньо серйозними (штрафи, позбавлення свободи), вони мали кримінальний характер. Тому вони повинні були підпадати під вимоги статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд. А тому формальний підхід до складання протоколу про адміністративне правопорушення, відносно гр. ОСОБА_1 є неприпустимим.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення.

Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості за відсутності наявних у матеріалах справи доказів, прийняти інше процесуальне рішення окрім повернення справи для належного оформлення до органу, який склав протокол.

Керуючись ст.256, 278,283 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст. 51 КУпАП повернути до УПП в Дніпропетровській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Смольняков