Справа № 587/4748/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 рокусуддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , військовослужбовець, військовий квиток НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3

за ч. 1 ст. 172-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії №А412/35 від 12.12.2024 - 11 грудня 2024 року близько 21 год. 15 хв., майором ОСОБА_2 , на території розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 №364 від 11.12.2024 року, молодшому сержанту ОСОБА_1 , про те що йому, для встановлення ступеня придатності до військової служби 12.12.2024 року, необхідно прибути до КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР м. Суми, для проходження військово-лікарської комісії. Однак, ОСОБА_1 , в присутності свідків, категорично відмовився виконувати наказ командира про вибуття до медичного закладу для встановлення ступеню придатності до військової служби та проходження військово-лікарської комісії, мотивуючи тим, що згідно консультативного висновку лікаря потребує стаціонарного лікування. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст. 9, 11,13,16, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тобто вчинив вказаними діями військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу НОМЕР_1/36 від 14.12.2024 року, 12 грудня 2024 року близько 21 год. 00 хв., майором ОСОБА_2 , на території розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 №365 від 12.12.2024 року, молодшому сержанту ОСОБА_1 , про те що йому, для встановлення ступеня придатності до військової служби 13.12.2024 року, необхідно прибути до КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР м. Суми, для проходження військово-лікарської комісії. Однак, ОСОБА_1 , в присутності свідків, категорично відмовився виконувати наказ командира про вибуття до медичного закладу для встановлення ступеню придатності до військової служби та проходження військово-лікарської комісії, мотивуючи тим, що згідно консультативного висновку лікаря потребує стаціонарного лікування. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст. 9, 11,13,16, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тобто вчинив вказаними діями військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу НОМЕР_1/37 від 14.12.2024 року, 13 грудня 2024 року близько 21 год. 15 хв., майором ОСОБА_2 , на території розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 №366 від 13.12.2024 року, молодшому сержанту ОСОБА_1 , про те що йому, для встановлення ступеня придатності до військової служби 14.12.2024 року, необхідно прибути до КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР м. Суми, для проходження військово-лікарської комісії. Однак, ОСОБА_1 , в присутності свідків, категорично відмовився виконувати наказ командира про вибуття до медичного закладу для встановлення ступеню придатності до військової служби та проходження військово-лікарської комісії, мотивуючи тим, що згідно консультативного висновку лікаря потребує стаціонарного лікування. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст. 9, 11,13,16, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тобто вчинив вказаними діями військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Відповідно до ухвали суду від дані протоколи були об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу НОМЕР_1/38 від 16.12.2024 року, 14 грудня 2024 року близько 20 год. 15 хв., майором ОСОБА_2 , засобами зв`язку передав ТВО командира роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , наказ про прибуття на 21.00, 14.12.2024 року до ОК частини в районі населеного пункту АДРЕСА_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 , засобами зв`язку, в присутності свідків, довів наказ начальника штабу-заступника командира ВЧ НОМЕР_1 , молодшому сержанту ОСОБА_1 , прибути до ОКП ВЧ НОМЕР_1 . ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ, мотивуючи це погіршенням стану здоров`я. За наявними даними, 14.12.2024 року правопорушник за медичною допомогою не звертався. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст. 9, 11,13,16, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тобто вчинив вказаними діями військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи, що дані матеріали про адміністративне правопорушення стосуються однієї особи, перебувають в провадженні одного судді, для повноти та об`єктивності їх розгляду вважаю за необхідне об`єднати справи відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-10 КУпАП, в одне провадження приєднавши до номеру справи 587/4748/24, провадження 3/587/2695/24.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що при виконанні військового обов`язку отримав поранення та звернувся до медичного закладу, його направили на проходження огляду. Пройшов огляд і встановлено діагноз кунтузія, рекомендовано направлення на лікування на стаціонар. Керівництву він доповідав про дані обставини, але йому усно відмовили в направленні на лікування на стаціонарі. Зазначили, що потрібно пройти ВЛК замість лікування. Він вважав, що ВЛК він зможе пройти після лікування на стаціонарі. На даний час ВЛК пройшов.

Адвокат правопорушника ОСОБА_4 , підтримала подані нею через канцелярію суду письмові пояснення, просила закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-10 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Положеннями частини першої ст. 172-10 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника).

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-10 КУпАП, складає відкрита відмова виконати наказ командира (начальника) непокора, що передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Правопорушення вважається закінченим, залежно від форми його вчинення, з моменту відмови виконати наказ начальника або з моменту його фактичного невиконання.

Суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-10 КУпАП є: військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти (дві останні категорії суб`єктами цих проступків можуть стати під час проходження ними зборів).

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 9 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі по тексту Статут) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 11 розділу І частини І Статуту встановлює загальні обов`язки військовослужбовців. Відповідно до п. 3 ст. 11 розділу І частини І Статуту на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати прапор своєї частини.

Згідно ст. 16 розділу І частини І Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 28 розділу І частини І Статуту встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України. Відповідно до ст. 30 розділу І частини І Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків відання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Стаття 35 розділу І частини І Статуту встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до ст. 37 розділу І частини І Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І Статуту встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, його вина підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1/35 від 12.12.2024 року, НОМЕР_1/36 від 14.12.2024 року, № НОМЕР_1/37 від 14.12.2024 року та НОМЕР_1/38 від 16.12.2024 року, письмовими поясненнями свідків, витяги з наказів про зарахування на службу ОСОБА_1 , донесення, службову та медичну характеристики на ОСОБА_1 , інші докази додані до протоколів про адміністративні правопорушення.

Долучені до матеріалів справи медичні довідки, виписки із медичної картки хворого ОСОБА_1 , не спростовують факту відмови останнім від виконання законних вимог командира, та не підтверджують неможливість його прибути до медичної установи для проходження військово-лікарської комісії та прибути до ОКП військової частини за станом здоров`я.

Водночас, суд, вирішуючи питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, керується вимогами ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а також враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи те, що хоча в діях ОСОБА_1 формально вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-10 КУпАП, але, враховуючи обставини справи, а саме те, що на даний час він пройшов ВЛК, мав поранення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, те, що даним правопорушенням не завдано значної шкоди, а тому вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, ч. 1 ст. 172-10, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження у справі.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя Л.М. Гончаренко