Провадження №3/461/111/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., з участю представника митниці Лубоцького Б.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Лисенка Я.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Черкаська обл., місце проживання АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 15.12.2017 виданий 2CZE,

за ч.6 ст.481 Митного Кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024, близько 09 год. 41 хв. в зону митного контролю пункту пропуску митного поста «Краковець» Львівської митниці, з України в Польщу, смугою руху «зелений коридор», під керуванням громадянина ОСОБА_1 заїхав транспортний засіб марки «AUDI», модель «А6», VIN № НОМЕР_2 , д.н.л. НОМЕР_3 , зареєстрований на території республіки Чехія. Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу встановлено, що в АСМО «Інспектор» с інформація про ввезення ним транспортного засобу, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення. Проведеною перевіркою встановлено, що 12.09.2023 громадянин ОСОБА_1 (прийнятий на консульський облік посольством України в Чеській Республіці) ввіз на територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» через, митний пост "Астей" пункту пропуску "Лужанка" Закарпатської митниці транспортний засіб марки «AUDI», модель «A6», VIN № НОМЕР_2 . д.н.з. НОМЕР_3 .

На момент перетину кордону громадянин ОСОБА_1 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних лій третіх осіб, визначених ст. 460 МКУ, не надав та з повідомленням, у відповідності до ст. 192 МКУ до найближчого митного органу про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили) не звертався.

Представник Львівської митниці в судовому засідання зазначив, що у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України.

В супереч ст. 192 МК України та розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, громадянин ОСОБА_1 до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту не звернувся.

Представник Львівської митниці в судовому засідання зазначив, що у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представник в судовому засіданні зазначили, що починаючи з 2020 року ОСОБА_2 має право на постійне місце проживання в Чеській Республіці. У зв`язку з цим він був знятий з військового обліку в Україні. Він неодноразово перетинав кордон України на даному автомобілі і ніколи не допускав порушень митних правил, завжди дотримувався строку вивезення автомобіля. Починаючи з 12.09.2023 року він перебував в Україні у зв`язку з тяжкою хворобою його матері, внаслідок якої його мати отримала 2 групу інвалідності. Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 в 2020 році отримав право на постійне місце проживання в Чеській Республіці то він був знятий з військового обліку в Україні і здав свій військово-обліковий документ. Тому у зв`язку з прийняттям Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, прикордонники стали перевіряти в чоловіків військово-облікові документи і без їх наявності виїхати закордон стало неможливо навіть і на законних підставах. Тому, починаючи з часу прийняття даної постанови ОСОБА_2 займався відновленням свого військово-облікового документа. Зазначили, що військово обліковий документ ОСОБА_1 отримав лише 19 вересня 2024 року, в той час як автомобіль повинен був бути вивезеним до 12 вересня 2024 року.

Додатково зазначив, що на початку вересня 2024 року його донька тяжко захворіла і вони протягом двох місяців змушені були проходити обстеження і були направлені на операцію на 11 листопада 2024 року. Вказав, що до того ж, весь жовтень і листопад у його матері було загострення онкологічної хвороби, а тому вона з його допомогою проходила додаткові обстеження і лікування. Повідомив, що лише після зазначених подій він отримав можливість виїхати за кордон і зробив це невідкладно 13.12 2024 року.

Суд, заслухавши думку представника Львівської митниці, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

За вчинення правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України передбачено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу. При цьому, згідно з гл. 55 р. XII МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо.

Нормами «ст.ст. 90 та 93 МК України визначено що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень до митного органу призначення в Україні залежно від виду транспорту, якщо інше не передбачено цією статтею: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Статтею 460 Митного кодексу України визначено, що вчинення порушення митних правил, передбачених, в тому числі статтею 481 Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.

Доказів того, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності у порядку визначеному ст. 192 МК України та розділом VIII Порядку виконання митних формальностей, відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, звертався до найближчого органу доходів і зборів до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту в ході розгляду справи не здобуто.

Одночасно, обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 481 Митного кодексу України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає, що в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, а саме: останній перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується:

- протоколом про порушення митних правил № 1588/20900/24 від 13 грудня 2024 року, в якому описана фабула вчиненого правопорушення;

-витягом з інформаційної системи Держмитслужби;

-актом проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

Відтак, винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд приходить до висновку, що вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України доведена повністю.

При цьому, з огляду на викладені правові норми та дослідженні в судовому засіданні матеріали справи, суд враховує те, що вказане правопорушення було вчинене ОСОБА_1 внаслідок збігу тяжких життєвих обставин та певних незалежних від нього причин.

Зокрема, відповідно до п. 17 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.24 №560, керівники органів охорони державного кордону (крім авіаційної частини) з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження про проведення заходів мобілізації відповідного голови (начальника) обласної, Київської та Севастопольської міської, районної держадміністрації (військової адміністрації) організовують проведення у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та у пунктах пропуску через державний кордон України перевірку в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. У разі відсутності у таких осіб військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) та/або наявності в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про подання таких осіб до розшуку в Національну поліцію уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону відмовляють їм у перетинанні (на виїзд з України) державного кордону. Про виявлення розшукуваної особи представники органів охорони державного кордону або його структурних підрозділів інформують найближчий орган або підрозділ, що входить до системи поліції, для здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії паспорта громадянина України, ОСОБА_1 26.06.2020 року оформлено виїзд на постійне місце проживання в Чеську Республіку.

13.07.2020 року останній був прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Чеській Республіці.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 ОСОБА_1 був 30.06.2020 року знятий з обліку в Черкаському ОМВК в Черкаській області та лише 29.08.2024 року прийнятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово (06.07.2024 року,08.07.2024 року, 02.08.2024 року, 15.08.2024 року,19.08.2024 року, 23.08.2024 року 26.08.2024 року та 05.09.2024 року звертався до ТЦК та СП за місцем свого проживання щодо виготовлення військово-облікових документів, отримання яких необхідне для перетину державного кордону України.

Лише 19.09.2024 року, тобто вже після спливу визначеного ч. 1. ст. 380 МК України однорічного строку для вивезення транспортного засобу, ОСОБА_1 було надано відстрочку від призову на військову службу, у зв`язку із доглядом за особою з інвалідністю, що підтверджується відповідною довідкою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім того, належними та допустимими доказами підтверджується факт перебування протягом вересня листопада 2024 року на лікуванні матері ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та доньки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), яка потребує оперативного втручання.

У зв`язку із вказаними обставинами ОСОБА_1 не мав можливості вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України.

Таким чином, суд вважає, що у гр. ОСОБА_1 були об`єктивні перешкоди, які не надавали можливості до закінчення терміну вивезти автомобіль.

Із зазначеного слідує, що дії останнього не були спрямовані на спричинення шкоди громадським або державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Таким чином, враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, малозначимість та невисоку суспільну небезпеку, особу гр. ОСОБА_1 , а саме: те, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зважаючи на вид та розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не спричинили істотної шкоди державним чи суспільним інтересам, суд приходить до переконання, що гр. ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за порушення митних правил у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 458, 459, 461, 481, 486, 527, 528 МК України, ст. 22 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, за малозначністю, на підставі ст. 22 КУпАП, та оголосити йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України - закрити.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1588/20900/24 від 13.12.2024 року транспортний засіб «AUDI», модель «A6», VIN № НОМЕР_2 . д.н.з. НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 повернути ОСОБА_1 для вивезення за межі митної території України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.Д. Мироненко