Справа № 317/5434/24
Провадження №/п 3/317/16/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазов Р.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Запорізького районного управління поліції ВП №6 ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Інші відомості суду не відомі.

За правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136446 встановлено, що 25.09.2024 о 11 год. 50 хв. в с. Біленьке по вул. Квітнева буд. 56 в Запорізькому районі, Запорізької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21099 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 після роз`яснення йому головуючим прав передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, надав пояснення, в яких зазначив, що категорично не визнає своєї провини, не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечував керування ним вищезазначеним автомобілем.Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просить закрити провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Балковий Р.Л. зазначив, що в діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, а також додані до нього матеріали складені з порушенням вимог діючого законодавства та не містять доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також захисником подано клопотання про закриття провадження у цій справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

За клопотанням ОСОБА_1 , для встановлення істини по справі в судове засідання викликалась в якості свідка ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що десь у вересні 2024 року, вона з чоловіком повинна була поїхати по справах, однак її чоловік не зміг поїхати по справах, так як був відсутнім. Тому, ОСОБА_2 зателефонувала ОСОБА_1 та попрохала його поїхати з нею по справах на автівці чоловіка, яка була припаркована за двором. ОСОБА_1 прийшов та сів за кермо автомобіля, однак керувати ним не міг, так як ключі від автомобіля знаходись в неї. Керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ21099 д.н.з. НОМЕР_1 , категорично заперечила.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У відповідності до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи за вказаною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція норми ч. 1 ст.130 КУпАП виділяє два окремих, незалежних один від одного види адміністративних правопорушень. Перший, це керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а другий, це відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому обидві форми правопорушення передбачають обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності факт керування правопорушником транспортним засобом.

Тобто, з аналізу ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність водія за порушення цієї норми настає виключно у разі керування або експлуатації транспортного засобу.

Так, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення було долучено відеозапис фіксації зазначеної в протоколі події, з яких вбачається, що така відео фіксація дійсно є, при цьому факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відеозаписи не містять.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 (далі Порядок № 1103), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція № 1395).

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, проведення огляду водія на визначення стану сп`яніння повинен містити відповідний алгоритм дій працівника поліції, який проводить такий огляд зі складанням відповідних документів.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, що у порушення вищенаведених норм чинного законодавства зазначені дії виконані не були.

Згідно п. 8 Розділу ІІ вказаної Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, вище переліченими нормами законодавства чітко врегульовано порядок проходження огляду на стан сп`яніння, в тому числі процедуру направлення водія до медичного закладу шляхом складення відповідного письмового направлення.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак після цього поліцейськими не було складено та видано направлення для проходження відповідного огляду до медичного закладу.

Натомість відеозаписом взагалі не підтверджується те, що це направлення складалось у присутності ОСОБА_1 , йому оголошувалось або вручалось.

Крім того, відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським, є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

За таких обставин вже під час складання протоколу поліцейський мав подбати про докази вчиненого і належне викладення обставин вчиненого.

До протоколу мала бути додана відеофіксація обставин правопорушення, починаючи з фіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом і закінчуючи процедурою складання документів.

Із наданого відеозапису події не можливо встановити обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки відеозапис фіксує лише факт відмови за участю ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність на відеозаписі інформативності на підтвердження обставин вчинення особою правопорушення, тобто для визнання їх належними та допустимими доказами.

Відсутність повного відеозапису події за участі ОСОБА_1 ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що вказаний відеозапис є недопустимим доказом, з огляду й на те, що працівниками поліції у протоколі серія ЕПР1 №136446 та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які відомості про технічний засіб, яким здійснено вказаний відеозапис (зокрема, відсутні, назва приладу, його серію та інвентарний номер відповідної боді-камери поліцейського), а також те, що вони не відображають усіх відомостей та обставин про вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і про відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 33, 38, 130, 245, 247, 266, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Р.В. Мінгазов