Рівненський апеляційний суд
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Рівне

Справа № 567/1788/24

Провадження № 33/4815/73/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Супрунюк К.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Хмарук Ю.М.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої Оліферчук Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову Острозького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 18.10.2024 року приблизно о 22 год. 50 хв. в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , що виразилося у висловлюванні образ та нецензурної лайки, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, вчинено повторно протягом року, чим винив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та призначити йому покарання у виді адміністративного арешту строком на 10 днів. Зазначає, що в матеріалах справи достатньо доказів того, що їй була завдана шкода, про це вона повідомляла суду усно, надавала письмові пояснення поліцейському, про це повідомив її батько, письмові свідчення якого суд неправомірно не взяв до уваги. Доводить, що того дня, 18.10.2024 року, вже в пізній вечірній час ОСОБА_1 ображав її нецензурною лайкою та виганяв з будинку, забирав ключі, штовхав батька, а коли вона викликала поліцію, він втік та наступного дня знову повернувся, і з такими скандалами приїздить майже щодня.

Заслухавши доводи потерпілої ОСОБА_2 та її представника Оліферчук Ж.А. на підтримання апеляційної скарги, думку ОСОБА_1 та його захисника Хмарук Ю.М. про залишення постанови місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї, вчиненого особою, якою протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вищевказаних порушень.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно ст.3 дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя) ; особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей) ; батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Висновок суду про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, спростовується зібраними по справі доказами, зокрема:

- рапортом поліцейського Яцюка М.А. від 18.10.2024 року, з якого вбачається, що виїздом ГРПП на місце події в АДРЕСА_1 встановлено, що за вищевказаною адресою колишній чоловік заявниці ОСОБА_1 висловлювався в сторону гр. ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою, ображав, штовхався. З гр. ОСОБА_1 заявниця розірвала шлюб близько 1 року. Дані дії відбувались у присутності батька заявниці гр. ОСОБА_3 .. Гр. ОСОБА_1 на місці події не було, зі слів заявниці він залишив місце події до приїзду працівників поліції, наразі встановити його місце перебування неможливо. Зібрано матеріали, інформація потребує додаткового розгляду та перевірки (а.с.4);

- постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31 травня 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень (а.с.8-9);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 18.10.2024 року близько 22 год. 50 хв. приїхав в АДРЕСА_1 та почав вичиняти відносно колишньої дружина ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме нецензурно виражався, погрожував, виганяв із будинку та забирав ключі від житла. Коли ОСОБА_3 вирішив захистити свою доньку, ОСОБА_1 почав його штовхати (а.с.6-7).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав, що 18.10.2024 року приблизно о 23 годині приїхав у АДРЕСА_1 , щоб побачити доньку та віддати їй подарунки, оскільки наступного дня мав їхати у відрядження. Наголосив, що жодним чином не ображав свою колишню дружину.

Однак, ОСОБА_2 у ході розгляду справи зазначила, що через постійні конфліктні ситуації вона була змушена переїхати з квартири у м. Нетішин, де вона проживала, в будинок у АДРЕСА_1 .. Вона пояснила, що 18.10.2024 року вже в пізній вечірній час, приблизно о 23 год. приїхав ОСОБА_1 , який почав її ображати та виганяти з будинку. Вказала, що коли її батько ОСОБА_3 вирішив її захистити, ОСОБА_1 почав його штовхати.

Вказані пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з іншими доказами по справі є послідовними та доповнюють їх.

Матеріали справи доказів того, що конфлікт виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через спір щодо поділу майна, не містять.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 18.10.2024 близько 22 год. 50 хв. в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , що виразилося у висловлюванні образ та нецензурної лайки, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, вчинено повторно протягом року, чим винив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП

З правового аналізу положень ст.38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Між тим, апеляційний суд позбавлений законної можливості накласти адміністративне стягнення поза межами встановленого Законом строку.

Так, відповідно до вимог ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Як встановлено під час судового розгляду, адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, вчинене 18.10.2024 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №3733-ІХ від 22.05.2024 (набрав чинності 19.12.2024), яким посилюється відповідальність за адміністративні правопорушення, оскільки цим законом встановлено довший строк (6 місяців), протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Тобто, у даному випадку цей закон (відповідно до ст.8 КУпАП) не має зворотної дії у часі та його не можна застосовувати під час винесення рішення щодо ОСОБА_1 .. У даному випадку, апеляційний суд застосовує закон, який діяв на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, вчинено ОСОБА_1 18.10.2024 року.

Тобто, на момент винесення рішення апеляційним судом 24.01.2025 строк, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП (в реакції Закону № 3702-IX від 09.05.2024), що діяв на момент вчинення адміністративного правопорушення, сплив. Враховуючи, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, провадження по справі слід закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Острозького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович