Провадження № 3/466/295/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Луців-Шумська Н.Л., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.12.2024 серії ЕПР1 №197868, ОСОБА_1 15.12.2024 о 15:30 год. у м. Львові на вул. Яцкова, 13, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП залишив місце пригоди не повідомивши органи чи підрозділи поліції, чим порушив п. 2.10.а Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своє вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП, не визнав. Зазначив, що після вчинення ДТП він зупинився, вийшов з автомобіля, візуально оглянув свій т/з, на якому не виявив пошкоджень. При розмові з потерпілим ОСОБА_2 , той повідомив що має повне ОСОБА_3 , на його т/з є маленька подряпина. Претензій потерпілий не пред`являв, повідомив, що буде дзвонити в свою страхову компанію. Про необхідність виклику поліції не повідомляв. Після чого ОСОБА_1 попередив що йде в сусідній будинок до родичів. Автомобіль залишив неподалік місця ДТП.

ОСОБА_2 в суді надав пояснення, що правопорушник ОСОБА_1 не тікав з місця вчинення ДТП. Вони обоє оглянули автомобілі. Він повідомив, що має повне каско. Необхідності виклику поліції на той час не бачив, оскільки у нього була страхівка повне ОСОБА_3 . Спочатку пробував зв`язатись зі страховою компанією. Однак, коли ОСОБА_2 за якийсь час додзвонився в страхову компанію, вони йому сказали про необхідність повідомити про ДТП поліцію. На той момент ОСОБА_1 вже не було біля нього. Вважає, що ОСОБА_1 умислу покидати місце ДТП не мав. Просить не притягати його до адміністративної відповідальності за це правопорушення.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. (ст. 9 КУпАП).

Пункт 2.10 «а, д» ПДР України, зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

За порушення вимог зазначеного пункту ПДР України передбачена відповідальність, встановлена ст. 122-4 КУпАП.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає прямий умисел.

Умисного наміру залишати місце ДТП у ОСОБА_1 не було, його дії не були спрямовані на вчинення адміністративного правопорушення та уникнення відповідальності за ДТП, оскільки надані ним пояснення повністю узгоджуються із дослідженими матеріалами справи та наданими в судовому засіданні поясненнями потерпілого.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризуй діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Вислухавши пояснення правопорушника та потерпілого, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 з кваліфікацією його дій за ст. 122-4 КУпАП є сумнівною, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки він не мав умислу на залишення місця ДТП з метою уникнення відповідальності, жодних дій, спрямованих на уникнення відповідальності останній не вчиняв.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, оглянувши матеріали адміністративної справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, його вина не доведена, а відтак з врахуванням норм п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, вважаю, провадження по даній справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 провадженням закрити в зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська