Справа № 149/4035/24
Провадження №3/149/122/25
Номер рядка звіту 149
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького р-ну УПП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ( НОМЕР_1 ), проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

06.12.2024 о 14:30 год. у м. Хмільник по вул. Володимира Клодницького 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 будучи позбавленим права керування транспортним засобом повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В судовому засідані ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав та зазначив, що він дійсно був за рішенням суду позбавлений права керування транспортними засобами, раніше в цьому ж місяці (грудні) вже притягався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, розуміє протиправність своїх дій і шкодує про вчинене. Після позбавлення права керування повторно посвідчення водія не отримував. За обставин даної справи пояснив, що його знайомий попросив його відвезти дитину в лікарню, на що він погодився, відтак був зупинений працівниками поліції.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в судах визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 190012 від 06.12.2024; довідкою про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП 04.12.2024 року; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, на якому зафіксовані обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також на якому зафіксовано як ОСОБА_1 підтверджує, що не має права керування транспортними засобоми; поясненнями, наданими ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Щодо посилань ОСОБА_1 на існування обставини, які можуть містити ознаки вчинення ним діяння в стані крайньої необхідності (відвезти дитину його знайомого до лікарні), суддя їх відхиляє, оскільки існування вказаних обставин не підтверджено належними доказами в ході судового розгляду. При цьому ОСОБА_1 не заявлено про неможливість подання таких доказів, труднощі з їх отриманням тощо. Відомості про будь-яких осіб, яким він надавав допомогу, в адміністративних матеріалах відсутні. При цьому підтвердження вказаних обставин та їх оцінка має істотне значення для правильного вирішення питання щодо співмірності заподіяної і відверненої шкоди, обставин виникнення небезпеки та можливості їх усунення будь-яким іншим способом, тощо.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. При цьому суд також враховує особу ОСОБА_1 , його ставлення до вчиненого правопорушення, відсутність доказів належності йому автомобіля, зокрема відомостей щодо свідоцтва про реєстрацію за ним транспортного засобу, тому вважає, що до нього не належить застосовувати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу. Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем і має пільги як учасник бойових дій, він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням вимог статті 283 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 27, ч. 5 ст. 126, п. 1 ч. 1 ст.284, 307, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.