ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/455/25 Справа № 209/9484/24 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 09 листопада 2024 року о 17.45 годині на пр-ті Нескорених, 23 в м. Кам`янському ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, сухість порожнини рота. На вимогу працівників поліції пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови суду як незаконної та необґрунтованої, оскільки судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що він не відмовлявся від огляду, однак доказів цього немає, бо поліцейські стерли звук з відео. Вони самі вирішили, що є така відмова від огляду та побігли складати протокол. Але згідно вимог ч.5 ст. 266 КУпАП ця процедура не є дійсною, бо немає ані свідків, ані відеозапису відмови.

Зазначає, що жодних ознак сп`яніння у нього не було, отже вимога працівників поліції про проходження огляду була не законна.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначені формальні ознаки сп`яніння, які жодним чином не підтверджені. Так, наявність звужених зіниць очей, які не реагують на світло спростовується відеозаписом, крім того поліцейський реакцію очей на світло взагалі не перевіряв. Інша зазначена ознака сухість ротової порожнини, не відповідає приписам пункту 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, який містить вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, куди така ознака взагалі не віднесена. Наявність цієї ознаки не підтверджується матеріалами справи.

Також апелянт вказує, що він надав суду оригінал висновку державного медичного закладу щодо відсутності в організмі будь-яких наркотичних засобів. Однак суд першої інстанції не взяв до уваги аргументи захисту, що на думку апелянта свідчить про упередженість суду та небажання виправдовувати його на тлі звинувачувального ухилу.

Апелянт зазначає, що підстав для медичного огляду не було взагалі, працівником поліції було автоматично названо декілька ознак сп`яніння (що не є у відповідному списку), при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених ознак наркотичного сп`яніння. На підтвердження свого аргументу посилається на практику Київського апеляційного суду (справа № 755/6355/23, № 752/25146/19), Чернівецького апеляційного суду (справа №718/1824/22), а також практику Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, де у постанові № 489/4827/16 від 15.04.2020 зазначено, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю з безпекою дорожнього руху; у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначено, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, такий протокол по правовій природі є лише думкою суб`єкта владних повноважень щодо правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення.

Звертає увагу, що протокол, рапорт та інші документи, складені працівниками поліції, не є доказами по справі, що узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеній у справі № 278/743/23, де зазначено, що рапорт працівник поліції не визнається як допустимий доказ, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, рапорт належить до внутрішніх документів.

Враховуючи викладене, оскільки його вина не доведена поза розумним сумнівом, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорт поліцейського; копію постанови серії ЕНА № 3445206; диск з нагрудних камер працівників поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №169869 від 09.11.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) убачається, що 09.11.2024 о 17:45:00 годині в м. Кам`янське, пр-т Нескорених, 23 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, сухість порожнини рота. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Подію зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції № 799092.

У графі «До протоколу додаються» вказано: акт огляду на стан сп`яніння, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи.

У графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено причина відмови є перебування неповнолітньої дитини однієї вдома, а також незадовільний стан здоров`я цивільної дружини, яка має інвалідність з дитинства.

Вказано, що тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом: НОМЕР_3 .

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце розгляду справи, про що мається власноручний підпис останнього у відповідній графі протоколу.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія ОСОБА_1 не проводився. Згідно ст. 266 КУпАП подію зафіксовано на бодікамеру 798814, 799092. Акт підписано працівником поліції, який його складав та особою, яка притягається до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 (а.с.2).

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2024, у результаті огляду, проведеного поліцейськими, у водія ОСОБА_1 виявлені ознак сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, виражена пітливість, почервоніння очей. Водія направлено до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на перебування у стані наркотичного чи іншого виду сп`яніння, однак огляд не проводився (а.с.3).

З рапорту інспектора СРПП ВП № 1 КРУП Майка С.О. убачається, що останнім було зупинено автомобіль ЗАЗ 1102 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який порушив п.п. 31.4.7 (е) ПДР, а саме на автомобілі відсутні задні бризговики. Щодо водія було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП серії ЕНА № 3445206 від 09.11.2024. При перевірці водія ОСОБА_1 було виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, сухість порожнини рота, виражена пітливість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичний установі водія ОСОБА_1 відмовився. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР (протокол серії ЕПР1 №169869 від 09.11.2024). Всі дії фіксувалися на бодікамери 798814, 799092 (а.с.4).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3445206 від 09.11.2024, на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення ч.1 ст.121 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Працівниками поліції долучено до матеріалів справи (а.с.9) один диск з відеозаписом «export-17a2z» з нагрудної камери працівника поліції, який судом апеляційної інстанції було відтворено .

Video ID: a5d45ac837cfe3c8bd904eb22111b021

Video ID: 1bda78167b0aa8d9debc92d447721599

Початок запису: 09.11.2024, 17:41:06

Кінець: 09.11.2024, 18:27:59

Записано: 0175594 ( ОСОБА_2 )

ID реєстратора: 798814

На відеозапису зафіксовано, як працівники поліції на службовому автомобілі слідують за автомобілем ЗАЗ, за допомогою звукового сигналу зупинили його. Підійшовши до автомобіля ЗАЗ, який зупинився на узбіччі, працівник поліції представився водію, вказавши, що ним порушені правила експлуатації автомобіля, а саме на транспортному засобі відсутній задній захисній пристрій бризговики.

Водій, як потім буде встановлено ОСОБА_1 , сказав: Я вже купив, в гаражі лежать.

Працівник поліції попросив водія надати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Водій ОСОБА_1 , надавши документи: Меня раньше никогда не останавливали, я ничего не нарушал. Это в селе оборвали брызговики, гарцевали. Буду продавать машину, у нее каждый день что-то ломается.

Працівник поліції: «Учусь сейчас. Я ж на Таврии еду, не на Мерседесе».

О 17:52:36 годині працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП, роз`яснення його процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, порядок та строки сплати штрафу.

Після складання постанови, ОСОБА_1 підписав її та отримав її копію.

17:55:17 годин працівник поліції до ОСОБА_1 : Ви щось ховаєте свої очі.

ОСОБА_1 , відкриваючи багажник автомобіля, показує його вміст та зазначає, що нічого забороненого у нього немає.

Працівник поліції: Ми нічого Вам не кажемо за заборонені предмети, ми кажемо за Ваші очі.

О 17:57:56 годині запису працівник поліції запропонував ОСОБА_1 поїхати до найближчого медичного закладу для проходження огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 : Я не отказываюсь никуда ехать, я не понимаю, в чем подозрение.

Працівник поліції: Наркотичне сп`яніння.

ОСОБА_1 : Это модно каждому предъявлять.

Працівник поліції: Ми не кожному пропонуємо пройти огляд, і ОСОБА_3 не кажемо, що Ви погані.

ОСОБА_1 : Я еду с женой домой.

Дружина ОСОБА_1 : А якщо він відмовиться?.

Працівник поліції: За відмові від проходження огляду буде складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Ми відвеземо Вас додому, а водія повеземо до медичного закладу. Потім привеземо його назад.

Дружина ОСОБА_1 : Вину буде встановлювати суд, так? І ми там вже будемо розбиратися. Хорошо.

Працівник поліції: Ми запитуємо у водія.

Дружина ОСОБА_1 : Значит будем судиться.

Працівник поліції: За порушення п.2.5 ПДР ми вилучимо водійське посвідчення та видамо тимчасове посвідчення на право керування транспортним засобом.

Дружина ОСОБА_1 :Ви не запропонували йому дихати в трубку. У мене тиск. Я інвалід.

Працівник поліції: Ми лише підозрюємо у водія стан наркотичного сп`яніння, а не стверджуємо про його наявність.

О 18:02:10 годин запису працівник поліції до ОСОБА_1 :Ми пропонуємо Вам пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у дев`ятій міській психіатричній лікарні. Ми лише висуваємо підозру, не звинувачуємо. За положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху, Ви повинні поїхати з нами до лікаря-нарколога та здати аналізи. Якщо Ви відмовляєтесь, це буде порушення п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Ми Вам усе роз`яснили і ще раз запитуємо, Ви згоді проїхати до лікарні?

ОСОБА_1 до дружини:Їдемо? Я не знаю

Працівник поліції запропонував водію ОСОБА_4 порадитись зі своєю дружиною, яка, за її словами має вищу юридичну освіту, та надав останнім для цього час і можливість.

О 18:05:26 годин запису ОСОБА_1 вийшов зі свого автомобіля і вказав:Я нікуди не поїду.

Працівник поліції: Ви відмовляєтесь з нами їхати до лікарні для проходження медичного огляду?

18:05:35 годин ОСОБА_1 :Так, я відмовляюсь

Працівник поліції:Я Вас попереджаю, що за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, відносно Вас буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Ще раз Вас запитую, Ви будете їхати в медичний заклад?

18:05:55 годин запису ОСОБА_1 : Я нікуди не поїду.

Працівник поліції:Ви відмовляєтесь?

18:05:56 годин ОСОБА_1 :Да, я відмовляюсь.

Працівник поліції: Тоді зараз щодо Вас буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та буде направлено до суду для подальшого розгляду, зрозуміло?

ОСОБА_1 :Зрозуміло.

Працівник поліції:Ми вилучаємо у Вас посвідчення водія і видамо тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Далі на відеозапису зафіксовано, як працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення, інші процесуальні документи, знайомлять водія ОСОБА_1 з ними, надають можливість надати свої пояснення.

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного у медичному закладі. Дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Посилання апелянта на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на перебування у стані сп`яніння та про відсутність у справі доказів цього, оскільки працівники поліції стерли звук з відео та самі вирішили, що є така відмова, є неспроможними та спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. Відповідно відеозапису, як наведено вище, водій ОСОБА_1 , на неодноразові пропозиції працівників поліції поїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння, відмовлявся (18:05:26 годин, 18:05:35 годин, 18:05:55 годин, 18:05:56 годин запису). При цьому працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження запропонованого огляду та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому є належним та допустимим доказом у справі. Доказів монтажу, редагування наданого запису з метою фальсифікації даних, зафіксованих на ньому, судом не встановлено та стороною захисту надано не було.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

Згідно з пункту 12 розділу IІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівниками поліції у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння очей, сухість порожнини рота. Водію було неодноразово запропоновано пройти медичний огляд на перебування у стані наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 декілька разів чітко відповів відмовою, вказавши, що він нікуди не поїде, відмовляється (18:05:26 годин, 18:05:35 годин, 18:05:55 годин, 18:05:56 годин запису).

Дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що процедура його огляду не є дійсною, оскільки немає ані свідків, ані відеозапису його відмови від проходження огляду, не заслуговує на увагу, оскільки в даному випадку огляд водія ОСОБА_1 фіксувався на бодікамеру працівника поліції, тож не було підстав для запрошення свідків для проведення даної процедури, що цілком узгоджується з приписами вищезазначеної норми закону, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Не є слушними і доводи апелянта про те, що працівниками поліції не підтверджено факт наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: звужених зіниць очей, що не реагують на світло та сухість ротової порожнини, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як було зазначено вище, вимогами п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак наркотичного, наркотичного чи іншого виду сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак наркотичного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння. Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак наркотичного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом наявності у нього таких ознак, не свідчить про незаконність висунутих працівником поліції вимог до водія ОСОБА_1 про проходження медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння, та не є підставою для закриття провадження у справі.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення апеляційних судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правові позиції КАС Верховного Суду, викладені у справах №489/4827/16, №338/1/17, №278/743/23, щодо свідчень працівника поліції; постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; а також рапорт працівника поліції, як на докази вчинення правопорушення, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Аналізуючи апеляційні доводи сторони захисту про належність такого доказу, як протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №169869 від 09.11.2024 убачається, що 09.11.2024 о 17:45:00 годині в м. Кам`янське, пр-т Нескорених, 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, сухість порожнини рота. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Будь-яких суперечностей або неточностей протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить, у ньому у повній мірі зазначено суть та ознаки вчиненого адміністративного правопорушення, місце його вчинення, вірно зазначено пункт Правил дорожнього руху, порушений водієм, а також інші необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП, отже апеляційній доводи про те, що висновки, викладені у протоколі не відповідають дійсності та не відображають всі обставини справи є необґрунтовані. Водночас апеляційний суд зауважує, що апелянтом в його апеляційній скарзі не вказано, які саме обставини, не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не наведені працівником поліції. Також не вказує апелянт і про те, які саме висновки, вказані у протоколі, не відповідають дійсності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом апеляційним судом відкидаються, як необґрунтовані, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів заінтересованості працівників поліції у результатах розгляду цієї справи, а також доказів оскарження дій працівників поліції стороною захисту не надано.

Апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю та не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, зокрема і доводам сторони захисту про наявність підстав для закриття адміністративного провадження, та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО