Справа № 364/72/25
Провадження № 3/364/42/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли 21.01.2025 від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з протоколом про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 №№ 3375, 3376, 3377 і 3378 щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства Володарської селищної ради «Володарська лікарня» (далі КНП ВСР «Володарська лікарня»), члена позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ВЛК),

за вчинення двох адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частиною першою статті 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та двох адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частиною другою статті 1727 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 21.01.2025 надійшли названі вище чотири протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені частинами першою та частиною другою статті 1727 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 .

Згідно з первісним протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Володарського районного суду Київської області від 21.01.2025 чотири справи за зазначеними протоколами про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передано на розгляд судді Моргун Г.Л., якою постановами від 22.01.2025 задоволено її заяви про самовідвід у цих справах.

23.01.2025 після повторного автоматизованого розподілу адміністративних матеріалів згадані вище чотири справи передано для розгляду судді Ткаченку О.В., яким постановами від 24.01.2025 задоволено його заяви про самовідвід у цих справах.

24.01.2025 після повторного автоматизованого розподілу адміністративних матеріалів згадані чотири справи надійшли у провадження судді Макаренко Л.А. для розгляду, якою 28.01.2025 подано заяви про самовідвід з тих самих підстав, що й у заявах суддів Моргун Г.Л. та Ткаченка О.В.

Під час ознайомлення з матеріалами справи у порядку підготовки до її розгляду згідно з вимогами статті 278 КУпАП судом насамперед встановлено, що згадані вище протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені частинами першою, другою статті 1727 КУпАП, складені стосовно однієї особи ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене та враховуючи, що згадані вище протоколи про адміністративні правопорушення складені відносно однієї і тієї ж особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно вчинення ним чотирьох адміністративних правопорушень, розгляд яких має здійснюватися одним і тим же судом, відтак на підставі частини другої статті 36 КУпАП у разі визнання його винуватим має бути накладено одне адміністративне стягнення, тому з метою забезпечення передбачених законом гарантій захисту суд вбачає за необхідне насамперед об`єднати ці справи про адміністративні правопорушення в одне провадження, присвоївши справі єдиний номер провадження № 3/364/42/25 (справа № 364/72/25).

Разом з тим, 28.01.2025 мною суддею Макаренко Л.А. у названих чотирьох справах з метою уникнення будь-якого сумніву в неупередженості суду під час розгляду цих справ подано заяви про самовідвід, оскільки мною встановлено, що відповідні адміністративні матеріали складено відносно ОСОБА_1 , який є батьком колишнього співробітника апарату Володарського районного суду Київської області ОСОБА_2 , який працював на посаді судового розпорядника суду у період з 02.06.2022 до 17.02.2023.

З огляду на таку обставину, розгляд судом справи щодо батька колишнього працівника цього суду, до того ж стосовно вчинення ним певних дій, як вбачається з матеріалів справи, відносно свого сина згаданого вже колишнього працівника суду, яким суд повинен надати правову оцінку під час судового розгляду, тому такі обставини можуть викликати сумнів у неупередженості суду, що в свою чергу може мати наслідком скасування постанови суду за результатами розгляду справи лише з підстав ймовірної упередженості суду.

Відповідно до вимог частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Водночас, на відміну від усіх інших процесуальних кодексів, у КУпАП відсутні норми, які урегульовували б механізм заявлення і вирішення відводів (самовідводів), зокрема суддям, а відповідно правовий порядок з`ясування і зняття питань щодо упередженості суду.

У зв`язку з цим суд вбачає, що під час вирішення заяв про самовідвід слід виходити із аналогії права загальних засад і принципів процесуального законодавства; підстав для передачі заяв про самовідвід для вирішення іншому складу суду не вбачається, оскільки іншими суддями Володарського районного суду Київської області також було подано заяви про самовідвід з аналогічних підстав.

Зважаючи на викладене, суд, вирішуючи заяви про самовідвід судді Макаренко Л.А., виходить з того, що згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), пункту 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя не може брати участь у розгляді справи/провадження, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності. Крім того, близька за змістом до обставин згаданих вище справ про адміністративні правопорушення норма пункту 3 частини першої статті 34 КПК України імперативно передбачає, що провадження передається на розгляд іншого суду, зокрема, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Наведені положення процесуального законодавства України випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23. Відповідно до цього принципу об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків; вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх інших процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

За загальними вимогами статей 2, 3, 5, 6, 10, 14, 15 нового Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XХ чергового з`їзду суддів України від 18.09.2024, суддя має уникати конфлікту інтересів, а також докладати зусиль, щоб на думку звичайної розсудливої людини (законослухняної людини, яка, будучи достатньою мірою поінформованою про факти та процеси, що відбуваються, об`єктивно сприймає інформацію та обставини зі сторони) його поведінка відповідала високому статусу посади та не викликала обґрунтованих сумнівів у його доброчесності.

Незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою забезпечення принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, установлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді. Суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено.

Суддя не має допускати позапроцесуальних взаємовідносин з учасниками судового процесу у справі, що перебуває у його / її провадженні. Суддя має уникати поведінки, що може викликати сумнів чи створити враження про наявність у судді прихильності чи упередженого ставлення до учасників справи чи їх представників.

Суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід.

У Коментарі до попередньої редакції Кодексу суддівської етики, що був затверджений рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, наголошувалося, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом; він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2021 у справі № 11-202сап21 звернула увагу на те, що головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі.

Заявлені самовідводи, на переконання суду, відповідають вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з пунктом 1 статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, а також практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, у рішенні від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) ЄСПЛ, не зважаючи невстановлення обставин, що свідчили б про упередженість конкретного судді, але все одно визнав порушення статті 6 Конвенції через наявність лише сумнівів в його упередженості.

Так, ЄСПЛ зауважив, що за усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. А згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Суд зазначив, що не переконаний, що у цій справі достатньо ознак, щоб вирішити, що судді національного суду, які розглядали справу Заявниці, проявляли особисту упередженість. Але навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість; важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Аналогічну позицію ЄСПЛ повторив щодо України у своєму рішенні від 25.09.2018 у справі «Денисов проти України» (заява № 76639/11), зазначивши, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді може викликати не тільки об`єктивні сумніви щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), але також може бути пов`язана з питанням особистих переконань суддів (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову важливу гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється».

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Згідно з висновком Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційської Комісії) від 11.12.2020 № 1012/2020 для суддів важливим є не лише діяти неупереджено, а й доносити до громадськості сприйняття неупередженості.

На наведені приписи звернуто увагу в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 у справі № 705/4763/22 з посиланням на практику ЄСПЛ, зокрема рішення від 18.02.1999 у справі «Бускаріні проти Сан-Марино» та від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії».

Як зазначено в названій постанові, правова конструкція «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції, що передбачає дві умови відповідності цьому критерію: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Термін «повноважний склад суду» слід сприймати як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків: компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неповноважним потрібно вважати склад суду у таких випадках: справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, строк повноважень якого закінчився; справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду; справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, який брав участь у її вирішенні; справу, яку належить розглядати колегіально, розглянуто і вирішено суддею одноособово.

Об`єднана палата виснувала, що склад суду, який розглядає справу, є повноважним лише в тому випадку, коли його створення відповідає вимогам закону, а також коли відсутні обставини, що унеможливлюють участь судді у справі. Судочинство, яке здійснюється з порушенням наведених правил, за наявності сумнівів у безсторонності і неупередженості суду, не може вважатися правосуддям, оскільки вирішення справи неповноважним складом суду належить до безумовних підстав перегляду судових рішень.

З огляду на усе наведене вище та враховуючи, що розгляд судом справи відносно батька колишнього працівника цього ж суду, до того ж стосовно вчинення ним на користь свого сина згаданого вже колишнього працівника суду дій, яким суд повинен надати правову оцінку під час судового розгляду, може у звичайної розсудливої людини викликати сумнів у неупередженості суду та судового провадження в цілому, що в свою чергу надалі може мати наслідком скасування рішення (постанови) суду, тому подані суддею заяви про самовідвід підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 36, 50, 278, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження № 3/364/42/25 (справа № 364/72/25), № 3/364/43/25 (справа № 364/73/25), № 3/364/44/25 (справа № 364/74/25), № 3/364/45/25 (справа № 364/75/25) щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частинами першою, другою статті 1727 КУпАП, об`єднати в одне провадження і присвоїти номер провадження № 3/364/42/25 (справа № 364/72/25).

Заяви судді Макаренко Людмили Анатоліївни від 28.01.2025 про самовідвід в названих вище справах, а саме: в справі № 364/72/25 (провадження № 3/364/42/25); в справі № 364/73/25 (провадження № 3/364/43/25); в справі № 364/74/25 (провадження № 3/364/44/25); в справі № 364/75/25 (провадження № 3/364/45/25), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частинами першою, другою статті 1727 КУпАП, задовольнити.

Зазначене об`єднане провадження № 3/364/42/25 (справа № 364/72/25) передати до канцелярії Володарського районного суду Київської області для повторного авторозподілу згідно з вимогами чинного законодавства.

Копії цієї постанови суду надіслати прокурору, ОСОБА_1 та до Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до відома.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____"_________ 20____ року.