Справа № 462/9219/24
ПОСТАНОВА

24 січня 2025 року, Залізничний районний суд міста Львова у складі судді Ліуша А.І., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності Юхименко Р.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -

ч. 1 за ст.173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2024 року, приблизно о 03 год. 00 хв., в м. Львові на вул. Залізнична, 7 А, ОСОБА_1 , пошкодив автомобіль марки Honda Accord д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , а саме: кинув з вікна квартири банку з огірками, чим свої ми діями вчинив дрібне хуліганство, а саме дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що матеріали справи не містять належних доказів пошкодження ним транспортного засобу скляною ємністю, внаслідок її падіння на транспортний засіб ОСОБА_2 . Вважає, що у вказаній справі з доказів є лише пояснення потерпілого ОСОБА_2 , що не можуть підтверджувати факт пошкодження його автомобіля та вчинення саме ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення.

Крім того, представниця особи, що притягається до адміністративної відповідальності Юхименко Ю.І., в судовому засіданні зазначила, що підстав для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності нема. Так, у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності саме за ст. 173 КУпАП, необхідно встановити його активні дії щодо вчинення адміністративного правопорушення, однак, у справі таких доказів виявлено не було. Крім того, до протоколу про вчинення адміністративного про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було долучено жодних доказів пошкоджень транспортного засобу ОСОБА_2 . Провадження по справі просила закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що у діях ОСОБА_1 , наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто дрібне хуліганство, а саме дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2024 року, рапортом, реєстрацією виклику на «102», протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27 жовтня 2024 року, фотографіями пошкодженого транспортного засобу.

Так, згідно наявного в матеріалах справи рапорту від 22 листопада 2024 року, було здійснено вихід за адресою: вулиця Залізнична 7а, з метою опитування свідків та очевидців з приводу пошкодження автомобіля марки Хонди Акорд д.н.з НОМЕР_1 , що мало місце 27 жовтня 2024 року, в період часу з 01:00 год. по 08:00 год. При виході за вище вказаною адресою було встановлено, що при спілкуванні із мешканцями квартири на АДРЕСА_2 котрі повідомили, що дійсно 27 жовтня 2024 року в період часу з 01:00 год по 06:00 год в квартири АДРЕСА_3 відбувалась вечірка та близько 03:00 год вони почули звук розбиття скла та на наступний день було встановлено, що пошкоджено два автомобіля в наслідок падіння скляної банки, а мешканець квартири АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_3 добровільно погодився відшкодувати збитки щодо пошкодження даних автомобілів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що й сам ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтвердив обставини що викладені у вказаному рапорті та визнав факт відшкодування завданих ним через падіння скляної банки власнику іншого транспортного засобу, який також був пошкоджений його діями. Проте, відшкодовувати шкоду саме потерпілому ОСОБА_2 , він відмовився, аргументуючи це тим, що вже здійснив «донат» на потреби Збройних сил України.

Суд вважає, що така поведінка підтверджує факт визнання особою, що притягається до адміністративної відповідальності своєї причетності до події та факту вчинення адміністративного правопорушення. Відшкодування шкоди одному з потерпілих, на переконання суду свідчить про те, що ОСОБА_4 , усвідомлює наслідки своїх дій і визнає їх результати. Однак, відмова відшкодувати шкоду іншому потерпілому під приводом інших фінансових витрат не лише демонструє вибірковий підхід до виконання своїх зобов`язань, але й є проявом зневаги до прав потерпілого ОСОБА_2 , якому також було завдано матеріальної шкоди.

Крім того, добровільне відшкодування збитків вказує на усвідомлення ОСОБА_1 , своєї причетності до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки якби він дійсно не мав жодного відношення до правопорушення, в нього не було б жодних підстав брати на себе відповідальність за завдану шкоду. Вказані дії на переконання суду свідчать не лише про визнання провини, але й намагання уникнути негативних наслідків, пов`язаних із вирішенням питання компенсації.

Судом також враховуються пояснення надані свідком ОСОБА_5 , що містяться в матеріалах справи, згідно яких він є головою ОСББ, та 27 жовтня 2024 року, до нього звернулися власники квартир які повідомили, що з 8 поверху, а саме: квартири АДРЕСА_3 належній ОСОБА_1 , в якій проходила вечірка, - впала банка з огірками та пошкодила автомобілі, в тому числі автомобіль ОСОБА_2 .

В той же час, суд звертає увагу на невідповідність пояснень свідка ОСОБА_6 , наданих у матеріалах справи та під час судового засідання. Зокрема, у своїх первинних поясненнях свідок повідомляв, що 27 жовтня 2024 року в сусідній квартирі відбувалася вечірка, а на транспортні засоби, що стояли поруч із будинком, впала банка з огірками. Проте вже під час судового засідання свідок змінив свої покази, заявивши, що він не чув звуків вечірки з сусідньої квартири та йому не відомо нічого про вказані події. Жодних обґрунтованих пояснень такої відмінності у своїх поясненнях ОСОБА_6 не надав.

Зважаючи на непослідовність та необґрунтованість показів зазначеного свідка, суд приходить до переконання, що такі пояснення не можуть бути прийняті як належний та допустимий доказ у справі. Відсутність чіткого пояснення розбіжностей у поясненнях ставить під сумнів достовірність повідомленої свідком інформації, що позбавляє її доказової цінності у контексті встановлення обставин справи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що свідчення свідка ОСОБА_7 , не можуть однозначно підтвердити непричетність ОСОБА_1 до пошкодження транспортних засобів, оскільки вони є неповними та не містять всіх важливих деталей. Зокрема, ОСОБА_7 повідомив, що у квартирі, де він перебував разом із ОСОБА_1 , було ще 6 осіб, і вони разом проводили час. Проте, вказаний свідок зазначив, що присутні гості час від часу виходили на балкон чи до вбиральні, а отже, він не міг постійно спостерігати за ОСОБА_1 .

Вказана обставина, на переконання суду свідчить про те, що ОСОБА_7 не може надати дійсних доказів того, що ОСОБА_1 , не залишав приміщення або не був причетним до вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, на переконання суду покази цього свідка не є достатньо переконливими для спростування участі ОСОБА_1 , у пошкодженні автомобілів та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про те, що автомобілю ОСОБА_2 , не було завдано матеріальної шкоди, оскільки ці твердження повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Зокрема, на фотографіях пошкодженого автомобіля Honda Accord д.н.з. НОМЕР_1 чітко видно механічні ушкодження транспортного засобу. Більше того, поруч із автомобілем зафіксовано залишки скла та вмісту ємності, що безпосередньо вказують на зв`язок пошкодження із падінням скляної банки.

Судом також не приймається до уваги твердження особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про те, що під час розгляду справи не встановлено факту пошкодження автомобіля ОСОБА_2 , саме від викинутої ним банки, а також про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між його діями та виявленими пошкодженнями.

Такі доводи на переконання суду є безпідставними, оскільки для кваліфікації дій за статтею 173 КУпАП не є необхідним встановлення факту заподіяння майнової шкоди чи причинно-наслідкового зв`язку між діями особи, що притягається до адміністративної відповідальності та матеріальними наслідками.

Санкція статті 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, що включає в себе дії, які порушують громадський порядок і спокій громадян, незалежно від того, чи завдано при цьому матеріальну шкоду. Ключовими ознаками об`єктивної сторони цього правопорушення є активні дії, які викликають обурення, порушують спокій або створюють загрозу безпеці в суспільстві. Тоді як викидання банки з 8 поверху є саме такою дією, оскільки створила реальну небезпеку для осіб і майна, викликало обурення потерпілих і сусідів, порушило нормальне функціонування громадського порядку.

Суд наголошує на тому, що стаття 173 КУпАП спрямована на захист громадського спокою, а не лише на врегулювання матеріальних збитків. У даному випадку викидання предмета з вікна, навіть без прямого доказу щодо пошкодження конкретного автомобіля (хоча вказаний факт було беззаперечно встановлено в ході розгляду справи) є порушенням громадського порядку, що підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, на підставі всіх обставин, встановлених під час розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Дії ОСОБА_1 , є такими, що порушують громадський порядок, завдають шкоди спокою громадян і відповідають складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність відсутні, тому покарання йому слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 38, 221, 247, 256, 283, 284 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП та оштрафувати на 51 /п`ятдесят одну/ гривню в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.І. Ліуш