Номер провадження: 33/813/182/25
Головуючий у першій інстанції Коваленко В.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Чеботар А.Г.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Швець Катерини Олегівни,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника адвоката Швець Катерини Олегівни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 єдиний унікальний номер справи № 522/13215/24, провадження № 3/522/6520/24 та № 3/522/6521/24 об`єднано в одне провадження, присвоєно єдиний унікальний номер справи № 522/13215/24, провадження № 3/522/6520/24.

Накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень на користь держави.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що 21.07.2024 о 13:00 год за адресою: м. Одеса, вул. Князівська, 32 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п.10.9 ПДР, рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення з автомобілем «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. За вказаним фактом співробітниками поліції стосовно водія був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 114669 від 24.07.2024 за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 21.07.2024 о 13:00 год за адресою: м. Одеса, вул. Князівська, 32 водій ОСОБА_1 став учасником вказаної дорожньо-транспортної події та покинув місце ДТП.

За вказаним фактом співробітниками поліції стосовно водія був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 114670 від 24.07.2024 за ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Швець К.О., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати постанову суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; змінити постанову суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосувати до нього вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах передбачених санкціями ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування принципу законності, пропорційності та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що дійсними обставинами є те, що 21.07.2024 за адресою: м. Одеса, по вул. Князівська, ОСОБА_1 припаркував свій автомобіль та направився до відділення банку, в авто залишилася його дружина ОСОБА_3 , повернувшись, поїхав в бік вулиці Старопортофранківської. 23.07.2024 ОСОБА_1 зателефонував працівник поліції та повідомив, що нібито за участі його автомобіля сталось ДТП та викликав ОСОБА_1 для огляду автомобіля. Працівники поліції здійснили фото та відеофіксацію автомобіля, проте до матеріалів справи не долучили. Потерпілий до ОСОБА_1 для відшкодування шкоди не звертався.

Вказує, що будь-яких інших доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП, складених з порушенням норм чинного законодавства та свідка, в справі немає. Матеріали справи не містять фото- та відео фіксуючих матеріалів, крім фото наданих самим ОСОБА_1 . Протокол про адміністративне правопорушення в графі «свідки чи потерпілі» не містить зазначення особи, яка є потерпілою по справі та не містить зазначень про свідків, які стали очевидцями події та надавали свої пояснення. Час скоєння ДТП, що визначений у протоколі 13:00 год не збігається з часом, про який вказують свідок ОСОБА_4 - 12:30 год та сам потерпілий, вказані факти є порушенням ст. 256 КУпАП.

Схема місця ДТП містить ілюстрацію тільки автотранспортного засобу ОСОБА_2 та місце зіткнення, при цьому ілюстрацію іншого автотранспортного засобу, який здійснив наїзд, не відтворено. У даних про пошкодження автомобіля вказано про пошкодження авто ОСОБА_2 , однак не зафіксовано результати огляду автомобіля ОСОБА_1 . У схемі ДТП не зазначено кількість учасників ДТП та автотранспортних засобів, що є порушенням представниками патрульної поліції положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, тому протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП є недопустимими доказами у даній справі. Суд першої інстанції не взяв до уваги зауваження сторони захисту щодо їх недопустимості та вважав їх достатніми для прийняття такого жорсткого покарання.

Вказує, що ОСОБА_1 є свідомим і віруючим громадянином та тому з`явилися сумніви, що можливе зіткнення мало місце, але з урахуванням габаритів його авто та авто потерпілого, таке зіткнення не було відчутним і не мало відповідних слідів на ТЗ. Однак, підтвердити або спростувати цей факт є неможливим, оскільки пройшов великий проміжок часу, а докази, які наявні в матеріалах справи, не надають можливості підтвердити або спростувати дійсні обставини справи. ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності, займається волонтерством, автомобіль використовується у постачанні ЗСУ необхідного їм забезпечення, позбавлення права керування транспортними засобами є надмірним тягарем для нього та його діяльності. ОСОБА_1 погоджується з фактом здійсненням ним ДТП, однак суд першої інстанції застосував стягнення, що є неспівмірним із нанесеною шкодою та обставинами справи. Особа, що притягається до адміністративної відповідальності є правосвідомою, законослухняною особою та ніколи не притягався до адміністративної відповідальності. Також ОСОБА_1 готовий в добровільному порядку відшкодувати шкоду, завдану потерпілому.

Щодо притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП вказує, що жодного доказу, які підтверджують умисне залишення місця ДТП матеріали справи не містять, а отже відсутні докази його винуватості. ОСОБА_1 не усвідомлював протиправний характер своєї дії, не передбачав її шкідливих наслідків та не бажав їх настання, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Разом до апеляційної скарги подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що 31 жовтня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду, захисником Малікова О.В., було подано апеляційну скаргу, яка надійшла до суду 21 листопада 2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, підтвердженням надаються скріншоти відправок. 28 листопада 2024 року Одеським апеляційним судом, у складі судді Карташова О.Ю. апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи копії витягу з договору з зазначенням повноважень адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника та засвідчений підписами сторонами.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник Швець К.О. підтримали доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вивчивши клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси прийнята 21 жовтня 2024 року за участі потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та його захисника Швець К.О.

Копію постанови ОСОБА_1 отримав 25 жовтня 2024 року, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. (а.с. 44) Апеляційна скарга подана через суд першої інстанції вперше 31 жовтня 2024 року, тобто протягом 10-ти денного строку.

Отже, апеляційний суд вважає, що наведені захисником доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження, є поважними, а його дії по оскарженню постанови суду послідовними та наполегливими, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 124 КУпАП настає адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 10.9. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 2.10 а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина правопорушника підтверджуються наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 114669 від 24.07.2024; протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 114670 від 24.07.2024; схемою ДТП та іншими матеріалами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними та вірно оціненими судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 114669 від 24.07.2024, з якого вбачається, що 21.07.2024 о 13:00 год за адресою: м. Одеса, по вул. Князівська, 32, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген Тігуан» д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п. 10.9 ПДР, рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення з автомобілем «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. До протоколу додані матеріали ДТП, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про місце та час розгляду справи. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що наїзд на авто Nissan не скоював, має свідків, машина без пошкоджень, прошу розібратися у суді. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав (а.с. 1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 114670 від 24.07.2024;

- схемою ДТП, з якої вбачається, що 21.07.2024 о 13:00 год за адресою: м. Одеса, вул. Князівська, 32, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , допустив ДТП (протокол АБА № 114669) та покинув місце ДТП (а.с. 12, 3);

- поясненнями ОСОБА_4 , в яких зазначено, що 21.07.2024 став свідком того як о 12:30 год автомобіль Фольсваген білого кольору НОМЕР_1 допустив наїзд на припаркований автомобіль «Nissan» НОМЕР_2 , після чого залишив місце події. ОСОБА_4 чітко розгледів марку та номер авто, а також знак інваліда на задньому склі. Вказані пояснення написані власноруч та підписані. (а.с. 4);

- поясненнями ОСОБА_2 , в яких засвідчено, що 21.07.2024 приблизно о 11:50 год припарковав автомобіль Nissan д.н.з. НОМЕР_2 напроти будинку Князівська 32, та пішов по своїм справам, в автомобілі залишився його товариш ОСОБА_4 , який став свідком ДТП. Після того як повернувся до авто, побачив пошкодження задньої правої частини бампера автомобіля і викликав поліцію. Пояснення написані власноруч та підписані.

Вказані пояснення потерпілий підтвердив в судовому засіданні та пояснив, що вказаний свідок, перебуваючи у його автомобілі, відчув удар і встиг записати номер того автомобіля, за яким і знайшли ОСОБА_1 ;

- поясненнями ОСОБА_5 , в яких зазначено, що 21.07.2024 став свідком того як о 12:30 год автомобіль Фольсваген, білого кольору, НОМЕР_1 допустив наїзд на припаркований автомобіль Ніссан НОМЕР_2 , Фольсваген почав рух заднім ходом від будівлі Князівська 30 (магазин «Українські напої»). Вказує, що чітко розгледів водія і коли працівники поліції показали можливого винуватця ДТП, впізнав саме водія ОСОБА_6 , адже ОСОБА_5 казав жестом, щоб той зупинився і жестом вказував залишитися на місці ДТП, однак водій проігнорував. Пояснення написані власноруч та підписані;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких зазначено, що 21.07.2024 був припаркований біля вул. Кінна, від`їжджаючи, здав назад, ніякого удару не було, про що свідчить цілий задній бампер та свідок ОСОБА_3 , яка знаходилася в машині. До ОСОБА_1 ніхто не підходив та претензій не пред`являв. Вказує, що має страховий поліс, тому приховуватися не має сенсу. Фото пошкоджень автомобілю Ніссан, несумісне з його цілим бампером, вважає, що водій автомобілю Ніссан пошкодив свою машину раніше, є відеозапис його автомобілю на наступний день, на якому видно, що ніяких пошкоджень немає. З протоколом в частині здійснення наїзду не згоден.

Отже, як убачається із змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 погоджується з фактом здійсненням ним ДТП і оскаржує постанову в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, щодо ст. 122-4 КУпАП просить скасувати.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, його ставлення до вчиненого (не визнав свою винуватість, не вжив заходів щодо відшкодування завданої шкоди та залишив місце ДТП), тому суд вважав за необхідним застосувати по відношенню до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо таких висновків суду першої інстанції та оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині призначення покарання за ст. 124 КУпАП, апеляційний суд зазначає про таке.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення:

1) попередження;

2) штраф;

3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення;

4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення;

5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю;

5-1) громадські роботи;

6) виправні роботи;

6-1) суспільно корисні роботи;

7) адміністративний арешт;

8) арешт з утриманням на гауптвахті.

Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень. Законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок (ст. 24 КУпАП).

Оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю - тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.

За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення (ст. 25 КУпАП).

Штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (ст. 27 КУпАП).

Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч. ч. 2-4 ст. 30 КУпАП).

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ст. 33 КУпАП).

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ст. 34 КУпАП).

Оскільки наведений у ст. 34 КУпАП перелік обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не є вичерпним, суддя при накладенні адміністративного стягнення може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не передбачені цією статтею.

Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її;

2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення;

3) втягнення неповнолітнього в правопорушення;

4) вчинення правопорушення групою осіб;

5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин;

6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою (ст. 35 КУпАП).

Санкцією ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, до основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одно з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, санкції інкримінованих адміністративних правопорушень є альтернативними, тобто законодавець передбачив можливість накладення на особу одного із основних видів стягнень, передбачених нормами цих статей. При цьому, такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, у даному випадку не є додатковим стягненням імперативного характеру, тобто при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд, з огляду на його дискреційні повноваження, наділений правом вибору щодо застосування до особи одного із основних стягнень, які є альтернативними.

Наведені у протоколі серії АБА № 114669 від 24.07.202 обставини підтверджуються зібраними по справі та доданими до протоколу доказами, зокрема, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Так, в своїх поясненнями ОСОБА_1 , зазначив, що 21.07.2024 був припаркований біля вул. Кінна, від`їжджаючи, здав назад, ніякого удару не було, про що свідчить цілий задній бампер та свідок ОСОБА_3 , яка знаходилася в машині, однак пояснення самого ОСОБА_1 не узгоджуються з вищезазначеними доказами у справі.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушив правила дорожнього руху, яке призвело до пошкодження транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги, що жодного доказу, які підтверджують умисне залишення місця ДТП матеріали справи не містять, ОСОБА_1 не усвідомлював протиправний характер своєї дії, не передбачав її шкідливих наслідків та не бажав їх настання є необґрунтованими, оскільки факт скоєння ДТП є підтвердженим. З протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, вбачається, що під час складання протоколу ОСОБА_1 був відсутній, вказане є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наявні докази у справі, апеляційний суд приходить висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Враховуючи все вищезазначене, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачаються склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Посилання захисника, що ОСОБА_1 є правосвідомою, законослухняною особою, ніколи не притягався до адміністративної відповідальності та те, що готовий в добровільному порядку відшкодувати шкоду, завдану потерпілому не є безумовними підставами для зміни постанови в частині накладення стягнення.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 38 КУпАП накладення адміністративного стягнення можливе лише в межах встановленого цією статтею строку для даного виду правопорушень протягом 3-х місяців, який станом на час перегляду постанови суду сплинув, і за таких обставин апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати вказане.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для зміни постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Швець Катерини Олегівни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу Швець Катерини Олегівни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова