ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7593/24

Провадження № 33/820/152/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 10 березня 2024 року о 23 год. 26 хв. по вул. Волочиській, 8 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважає постанову суду передчасною, прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апелянт стверджує, що його двічі позбавлено права на захист, а саме при складанні протоколу та проходженні медичного огляду, що підтверджується відеозаписом, який долучений до матеріалів справи. А також судом першої інстанції, який розглянув справу без участі ОСОБА_1 , оскільки останній перебував в зоні бойових дій, проте мав бажання особисто брати участь у справі та давати пояснення. Його захисник адвокат Костенко К.В. також подавав клопотання про відкладення розгляду справи через перебування у відпустці.

Окрім того ОСОБА_1 вважає, що твердження у протоколі про його відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків не відповідає дійсності та не знаходить підтвердження на відео, наявному в матеріалах справи.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у зв`язку з тим, що він у судовому засіданні присутнім не був, оскільки перебував на військовій службі в лавах ЗСУ, копію оскаржуваної постанови поштою не отримував, а про результат розгляду дізнався лише 07.01.2025 року з ЄДРСР.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, з заявою про відкладення розгляду провадження з поважних причин не звертався, про причини своєї неявки суд не повідомив. Захисник Костенко К.В. повідомив, що не має повноважень на участь у розгляді апеляційної скарги, оскільки ордер йому виданий на надання правової допомоги в лише суді першої інстанції.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу в ЗСУ на Слов`янському напрямку, що підтверджується відповідними довідками військової частини № НОМЕР_2 (а/с 16,29,34,47,56,66,115). Під час розгляду провадження в суді першої інстанції стороною захисту неодноразово заявлялися клопотання про відкладення судового розгляду з різних причин та про бажання ОСОБА_1 надати пояснення суду особисто, в зв`язку з чим розгляд провадження відкладався судом першої інстанції з 25.03.24 року по 07.11.24 року.

Апеляційний суд виходить з того, що перебування особи на військовій службі не позбавляє його права надати письмові пояснення на підтримання своїх доводів та заперечень проти інкримінованого правопорушення, на участь у судовому засіданні в режимі відео конференції у разі такої об`єктивної можливості в умовах військової служби, на обрання захисника у відповідності з положеннями КУпАП. 30.01.25 року ОСОБА_1 був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, однак з відповідними заявами про відкладення розгляду провадження з поважних причин, чи здійснення захисту іншими можливими способами до суду не звертався.

Виходячи з положень ст. 268 ч.3 КУпАП участь особи якій інкриміноване вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП в судовому засіданні не є обов`язковою. Враховуючи положення ст. 268 КУпАП та скорочені строки розгляду апеляційних скарг у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 294 ч. 4 КУпАП, апеляційний суд вважає доцільним розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 у його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, дійшов висновку, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає до задоволення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 294 ч. 2 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 присутнім не був, оскільки проходив військову службу під час мобілізації, що підтверджується копіями відповідних довідок, наявних в матеріалах справи, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №706116 від 11.03.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 10 березня 2024 року о 23 год. 26 хв. по вул. Волочиській, 8 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння (а.с.4);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.03.2024 року (а.с.7);

- пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що водій ОСОБА_1 , у встановленому Законом порядку, відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» чи в медичному закладі (а.с.4-5);

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №706116 від 11.03.2024 року, відповідно до яких ОСОБА_1 , в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі (а.с.26).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Доводи апелянта, про те, що його двічі було позбавлено права на захист, апеляційний суд відкидає та виходить з того, що згідно з положеннями ст. 268 КУпАП передбачена можливість здійснення захисту особою під час судового розгляду проваджень у справах про адміністративні правопорушення шляхом залучення захисника, надання письмових пояснень та заперечень на адресу суду, участі у судовому засіданні в режимі відео конференції з інших регіонів України у разі об`єктивної можливості, що є усталеною судовою практикою.

З матеріалів провадження вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 проходив військову службу у ЗСУ, стороною захисту неодноразово заявлялися клопотання про відкладення судового розгляду з різних причин - відпустки, хвороби, перебування поза межами Хмельницької області та про бажання ОСОБА_1 надати пояснення суду особисто, в зв`язку з чим розгляд провадження відкладався судом першої інстанції з 25.03.24 року по 07.11.24 року. Такі правову позицію захисту, апеляційний суд розцінює як не виправдане затягування судового розгляду, обумовлене не об`єктивними причинами, пов`язаними з проходженням військової служби ОСОБА_1 , а бажанням уникнути адміністративного стягнення, зважаючи на строки, передбачені ст. 38 КУпАП. Апеляційний суд також виходить з того, що захист ОСОБА_1 в суді здійснював захисник Костенко К.В. та Мошкатюк В.М. скористався своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення.

Заперечення ОСОБА_1 , наведені в апеляційній скарзі про те, що він 10.03.24 року не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки ТЗ в присутності двох свідків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду провадження, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів події із нагрудних камер поліцейських, у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували останньому, в тому числі в присутності двох свідків, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Однак ОСОБА_1 при неодноразовому продутті приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, не виконував вимоги працівників поліції, що було обгруновано розцінено як уникнення водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 також відмовився.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було правомірно складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд виходить з того, що відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні відомості, які б могли свідчити про істотні порушення працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адмінправопорушення, які б слугували підставою для прийняття іншого процесуального рішення по справі.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103, Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 9.11.2015 р. № 1452/735.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: