ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/349/25 Справа № 187/2116/24 Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Переверзева В.В. на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Переверзева В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року водій ОСОБА_1 17 листопада 2024 року о 10:25 годині на автодорозі СО-41206 в районі села Куліші, керуючи автомобілем Лексус, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямки руху не переконався в безпеці свого маневру та перед початком обгону не переконався в безпеці водія, який рухався за ним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Субару, державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 14.2 та 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травмованих не має, автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного провадження.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить жодних посилань на об`єктивні дані, що підтверджують його вину у вчиненні правопорушення. Наголошує на тому, що схема ДТП від 17 листопада 2024 року, яка фіксує лише кінцеве положення транспортних засобів після зіткнення, не дає змоги встановити механізм аварії та визначити, чиї дії призвели до ДТП. Такий документ не може бути використаний як належний і допустимий доказ у встановленні вини ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_1 стверджує, що саме недотримання безпечної дистанції з боку водія ОСОБА_3 призвело до зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 . На переконання сторони захисту саме недотримання вимог п. 13.1. та пп. «б» п. 14.2 Правил дорожнього руху водієм автомобіля Субару призвело до зіткнення автомобілів.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно положень п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.14.2 б ПДР України водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП, на якій зображена дорога, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього; письмових поясненнях водіїв учасників ДТП, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить жодних посилань на об`єктивні дані, що підтверджують його вину у вчиненні правопорушення, не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Так, судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень водіїв учасників ДТП було встановлено, що водій ОСОБА_1 17 листопада 2024 року о 10:25 годині на автодорозі СО-41206 в районі села Куліші, керуючи автомобілем Лексус, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру та перед початком обгону не переконався в безпеці водія, який рухався за ним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Субару, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Викладене також узгоджується з відомостями, що містяться у схемі місця ДТП, в якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього.

Крім того, механізм заподіяння видимих пошкоджень автомобілю Лексус, державний номерний знак НОМЕР_1 , та транспортному засобу Субару, державний номерний знак НОМЕР_2 , які зафіксовані у схемі місця ДТП, повністю відповідає події ДТП, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

При цьому суд апеляційної інстанції не надає оцінки діям другого водія учасника ДТП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП головуючому судді по даній справі для розгляду не надавався.

Твердження захисника про те, що схема ДТП від 17 листопада 2024 року фіксує лише кінцеве положення транспортних засобів після зіткнення, не дає змоги встановити механізм аварії та визначити, чиї дії призвели до ДТП, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки вказана схема містить інформацію про ділянку дороги, де відбулось ДТП, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього. Схема місця ДТП підписана учасниками дорожнього-транспортної пригоди, зауважень не містить.

Також, слід зазначити, що місце першого контакту, яке зазначено у схемі та характер ушкоджень транспортних засобів узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_3 про те, що автомобіль Лексус, державний номерний знак НОМЕР_1 , різко пішов на обгін.

З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду стороною захисту не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ДТП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції оцінив надані матеріали справи та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не був уважний, не дотримався вимог ПДР України, під час зміни напрямки руху не переконався в безпеці свого маневру та перед початком обгону не переконався в безпеці водія, який рухався за ним,внаслідок чого відбулось ДТП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Переверзева В.В. залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот