КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Іщуком Іваном Миколайовичем на постанову Печерського районного суду міста Києва від 03вересня 2024 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерськогорайонного суду міста Києва від 03.09.2024 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с.13-14).

Не погодившись з постановою суду захисникподав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною і необґрунтованою, тому підлягає скасуванню. Так, обставини та підстави притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, які суд визнав встановленими не відповідають дійсності. Послався на те, що вина ОСОБА_3 щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не встановлена, оскільки адміністративний матеріал перебуває на розгляді в суді першої інстанції. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 передала право керування транспортним засобом ОСОБА_3, усвідомлюючи, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що не було взято до уваги судом першої інстанції. Відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять відомостей щодо передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано в який спосіб ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення та яким чином було передано транспортний засіб, яка керувала ним з ознаками алкогольного сп`яніння. Вказує про те, що транспортний засіб є сімейним автомобілем та належить ОСОБА_1 (а.с.19-23).

Захисник Іщук І.М. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 КУпАПпередбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїзаконів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАПпередбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази, зважаючи на таке.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 524528 вбачається, що ОСОБА_1 06.07.2024 о 22 год. 25 хв. в м. Києві на площі Андрія Первозванного передала керування транспортним засобом «BMWХ4», д.н.з. НОМЕР_2 водію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в м. Києві на площі Андрія Первозванного керував транспортним засобом «BMW Х4», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9.г ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Із доказів, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб «BMW Х4», д.н.з. НОМЕР_3 праві власності належить ОСОБА_5 (а.с. 8).

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 (а.с. 30).

Наведене у сукупності свідчить про те, що транспортний засіб «BMWХ4», д.н.з. НОМЕР_2 є сімейним автомобілем та перебуває у спільному володінні ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Разом з тим, перебування у зареєстрованому шлюбі, не виключає можливість того, що ОСОБА_1 не могла в повній мірі бути обізнаною про перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння.

Дійсно, матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 524527 від 06.07.2024 з якого вбачається, що ОСОБА_6 06.07.2024 о 22 год. 25 хв. в м. Києві на площі Андрія Первозванного, керував транспортним засобом «BMW Х4», д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3).

Згідно висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2024, ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,34 ‰) (а.с. 4).

Як вбачається зі змісту запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, ОСОБА_5 у зв`язку з передачею права керування транспортним засобом, ОСОБА_6 зазначав про те, що ОСОБА_1 не була обізнана про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння та останній її забрав, вона сиділа у автомобілі. При цьому, працівники поліції вказали про те, що якби ОСОБА_1 не приїхала до місця відбору зразків у ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння, то прокол складено не було.

Відповідно до пункту 2.9.гПДР України, водієві забороняється:передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Так, диспозицією ч.1 ст.130КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для настання відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку необхідна наявність таких елементів складу адміністративного правопорушення в сукупності: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом того, що ця особа перебуває у стані сп`яніння; добровільна, з власної волі передача керування транспортним засобом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати або перебуває у стані сп`яніння, визнають усну чи письмову згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма, не відсторонення водія від керування тощо.

У той же час матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження як суб`єктивної, так і об`єктивної сторін інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі, відповідно і наявності в діях останньої складу зазначеного правопорушення, оскільки відсутні належні, достатні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння та остання могла усвідомлювати те, що передає керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту передачі ОСОБА_1 керування транспортним засобом ОСОБА_3. Зазначене не було взято до уваги судом першої інстанції.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З наведеного вбачається, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновок суду першої інстанції про достатність доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_1 є передчасним та помилковим, відтак, з огляду на те, що у діях останньої не вбачається складу указаного адміністративного правопорушення, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Іщуком Іваном Миколайовичем - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 03вересня2024 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук