Номер провадження 3/711/104/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції в ГУНП Черкаській області (протокол серії ВАД № 438022 від 19.12.2024), про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштований,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції в ГУНП Черкаській області, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 438022 від 19.12.2024, ОСОБА_2 , 14 грудня 2024 року, близько 14:20 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме забороняв вмикати витяжку.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 та дітьми близько трьох років проживає в одній квартирі із сім`єю ОСОБА_3 - її чоловіком ОСОБА_4 (брат його цивільної дружини), та їхніми дітьми. Вважає, що ця сім`я намагається їх виселити з квартири. Із ОСОБА_5 виникають постійні сварки, непорозуміння і конфлікти на побутовому підґрунті, через що він намагається взагалі не спілкуватися з нею і всіляко її уникає. З метою убезпечення себе від скарг ОСОБА_3 він обладнав кухню камерою відеоспостереження. Запевняє, що в той день він перебував на кухні разом із ОСОБА_5 , однак витяжку не вимикав, а лише зменшував потужність її роботи, яка впливає на напругу, через що в квартирі може бути замикання і вже виходила з ладу розподільча коробка. ОСОБА_3 він не зачіпав та не говорив до неї, вона сама намагалась спровокувати конфлікт і врешті викликала поліцію. Однак після приїзду поліція ніяких порушень з його боку не зафіксувала, а протокол на нього був складений лише через кілька днів. Вважає, що це ОСОБА_3 не полишала у спокої поліцейських, тому вони вимушені були скласти щодо нього протокол.

За викликом суду в судове засідання також з`явилася потерпіла ОСОБА_3 , яка повідомила, що її сім`я вона з чоловіком, їхні син і дочка, проживають в одній квартирі разом із сім`єю ОСОБА_2 , який є співмешканцем сестри її чоловіка. Звертала увагу суду, що її чоловік зараз проходить службу в ЗСУ, жодного разу не приходив у відпустку, тому у нього не було можливості поговорити з ОСОБА_2 та захистити її, а раніше у подібних конфліктах він завжди стояв на її захисті, через що ОСОБА_2 його побоювався і так відкрито сварки не вчиняв. ОСОБА_2 завжди заважав гул витяжки, через що вони також раніше сварились. На кухні кожна із сімей має свої електроплитки, а витяжка спільна, хоча встановлювали її вони із чоловіком. 14 грудня 2024 року вона прийшла на кухню перша, готувала обід і увімкнула витяжку, після чого на певний час вийшла. У той самий час на кухню прийшов ОСОБА_2 . Коли вона повернулася і побачила, що він вимкнув витяжку, то знову увімкнула її. Вони по кілька разів почергово вмикали-вимикали витяжку, потім ОСОБА_2 відкрив вікно на кухні, але вона була проти цього і зачинила вікно. Також на кухню зайшла її неповнолітня донька, при якій ОСОБА_2 не посоромився постійно вимикати витяжку. Вважає, що ОСОБА_2 заважав їй готувати їжу та провокував на конфлікт. Вона зробила йому зауваження, однак він не реагував. В якийсь момент він її навіть штовхнув. Жодних проблем з електромережею в квартирі немає, тому необхідності вимикати через це витяжку теж немає, ОСОБА_2 робив це спеціально, щоб із нею посваритись. Відчиняти вікно вона не погоджувалась, тому що на кухні немає дверей, утворюється протяг, через що могла застудитися її дочка, яка теж перебувала на кухні і допомагала їй вмикати після ОСОБА_2 витяжку. На її думку, домашнє насильство з боку ОСОБА_2 полягало у тому, що він вимикав витяжку у присутності її неповнолітньої доньки, тобто знущався з неї при дитині.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_2 суд долучив до справи і дослідив у судовому засіданні відеозапис подій 14.12.2024 з камери відеоспостереження на кухні, з якого вбачається, що ОСОБА_2 перебував на кухні спочатку сам, потім разом із ОСОБА_3 , згодом до них приєдналась донька потерпілої. При цьому, жодних рухів чи дій в бік ОСОБА_3 або її доньки ОСОБА_2 не вчиняв, із потерпілою не спілкувався, мовчки мив посуд, уникав прямих контактів і поглядів. Кухонну витяжку він не вимикав, а лише зменшував потужність її роботи, тоді як ОСОБА_3 навпаки її збільшувала. У момент, коли ОСОБА_2 ішов до вікна, потерпіла, відійшовши від кухонної тумбочки, зіткнулася з ним із власної необережності. Потім ОСОБА_2 вийшов з кухні, після нього її залишили потерпіла з донькою.

Під час перегляду відеозапису на питання суду чи може потерпіла вказати момент, коли ОСОБА_2 її штовхнув, ОСОБА_6 точної і однозначної відповіді не дала, і вказала на момент, коли вони зіштовхнулись.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, можлива за повторне протягом року вчиненнядомашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій передбачених диспозицією статті, що завдали шкоди потерпілому, тобто є правопорушенням із матеріальним складом.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, словесні образи, знущання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який складається на спеціальному бланку уповноваженою на те посадовою особою у разі вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, та в якому з дотриманням установленого порядку фіксуються всі істотні обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Таким чином, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував, що ним було вчинено домашнє насильство відносно ОСОБА_3 , адже будь-яких дій, спрямованих на психологічний тиск, він не вчиняв, не погрожував, не висловлювався нецензурно, а мовчки зменшував потужність роботи витяжки на кухні, однак його дії ОСОБА_3 та працівниками поліції, які прибули на виклик, були розцінені як психологічний тиск.

З наданого в засіданні ОСОБА_2 і дослідженого судом відеозапису встановлено, що ОСОБА_2 кухонну витяжку повністю не вимикав, а зменшував її потужність; із ОСОБА_3 він не спілкувався, уникав прямого контакту, дій, які могли б підпадати під визначення психологічного тиску, не здійснював.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не вказано про наслідки дій порушника та які саме діяння викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, конфліктна ситуація між членами родини за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Будь-яких інших об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Крім того, ключовою обставиною для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП є необхідність встановлення факту попереднього накладення на нього в межах одного року адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого цією ж статтею.

Однак матеріали справи не містять засвідченої належним чином копії постанови суду чи будь-якого іншого документу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП на підтвердження повторності вчинення ним правопорушення протягом року, що позбавляє суд можливості перевірити фактичні обставини вчинення правопорушення та правильність кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у цьому конкретному випадку не доведено події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_2 .

Суд також не може залишити поза увагою ще одну обставину, що має суттєве значення у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IXвід 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024, статтю 173-2 КУпАП викладено в новій редакції, в тому числі, додано частину третю, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, на особу можу бути накладено стягнення у виді штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.

При цьому, частиною 2 статті 8 КУпАП установлено, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

У попередній редакції стаття 173 КУпАП відповідно до Закону України від 01.07.2021

№ 1604-IXскладалася з двох частин: за частиною першою особа підлягала відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису; частиною другою встановлювалася відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті . Санкція ч. 2 ст. 173 КУпАП встановлювала стягнення у виді штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Отже, зважаючи на правила дії в часі закону про адміністративні правопорушення, до порушень, що вчинені до 19.12.2024, мають застосовуватись норми статті 173-2 КупАП у попередній редакції, тоді як до вчинених після 19.12.2024 правопорушень норми статті 173-2 КУпАП в редакції Закону України № 3733-IXвід 22.05.2024.

Як встановлено судом, 19.12.2024 щодо ОСОБА_2 складено протокол про вчинення 14.12.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Оскільки подія, що ставиться у провину ОСОБА_2 , сталася 14.12.2024, для кваліфікації його дій мала застосовуватися редакція статті 173-2 КУпАП відповідно до Закону України від 01.07.2021 № 1604-IX, зокрема її друга частина.

Разом з тим, дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, тобто в редакції Закону України № 3733-IXвід 22.05.2024, яким, в тому числі, посилена відповідальність за повторне протягом року вчинення дій, передбачених цією статтею, за що особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Зважаючи на встановлення новою редакцією статті 173-2 КУпАП більш суворих видів стягнення, вона, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 8 КУпАП, не може бути застосована для кваліфікації дій порушника.

Суд наголошує, що не має повноважень на самостійне відшукання доказів винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, через порушення порядку складання адміністративного протоколу у частині зазначення суті адміністративного правопорушення та відсутність фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_2 не підтверджена належними та достатніми доказами, а в його діях відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, статтями 7-9, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі

п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАПу зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м.Черкаси.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Ю. А. Остапенко