Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

захисника Рудик Н.М. Кирись Г.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та в її інтересах захисника Кирись Галини Йосипівни на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КпАП України, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 16.10.2024 року о 16:00 годині перебуваючи за адресою проживання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме залишила малолітніх дітей за адресою проживання без батьківського піклування, вживала алкогольні напої у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст.184 КпАП України (а.с.25).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та в її інтересах захисника Кирись Г.Й. подали апеляційну скаргу, в якій просять поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КпАП України.

Вважають, що винесена постанова є незаконною та необгрунтованою. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та її захисник належним чином не були повідомлені про час та місце розгляду справи. Повідомлення про виклик в судове засідання 18.11.2024 року на 10:00 годину, яке надіслано ОСОБА_1 15.11.2024 року о 15:21 годині смс-сповіщенням за дві доби до дня розгляду справи в суді, сформованим у автоматизованій системі діловодства суду (електронною судовою повісткою), вважається неналежним повідомленням. Згідно ЄДРСР 21.11.2024 року стало захиснику відомо про винесену постанову. Копію постанови від 18.11.2024 року до цього часу не вручено ОСОБА_1 .

На їх думку у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Як вбачається з постанови судді, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення грунтується виключно на протоколі про адміністративне правопорушення, заяві та письмових поясненнях заінтересованої особи ОСОБА_4 від 16.10.2024 року. Письмове пояснення від 16.10.2024 року зі слів ОСОБА_1 не було оформлене уповноваженою особою. Під тиском присутніх в квартирі осіб 01.11.2024 року проти власної волі ОСОБА_1 підписала документи, які містяться в матеріалах справи. Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 598122 від 01.11.2024 року, який складений уповноваженою особою відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КпАП України, на 16-й день з пропущеним строком у невідомому місці є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Вважають, що суддя при розгляді справи не з`ясувала суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідила і не перевірила наявні докази, внаслідок чогодійшла помилкового висновку про існування події та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КпАП України.

З матеріалів справи не вбачається, в чому саме полягає ухиляння ОСОБА_1 16.10.2024 року від виконання батьківських обов`язків відносно двох малолітніх дітей. На даний час ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, місце роботи: ПРАТ «Теремно Хліб». Разом з чоловіком ОСОБА_5 і двома малолітніми дітьми (дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) вони проживають в квартирі по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 одна виховує та утримує малолітніх дітей, оскільки їх батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2024 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей дочки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісяця.

За вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 її чоловік ОСОБА_5 в 2024 році двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України. З метою позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, як підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_5 , та виселення ОСОБА_1 з квартири, ОСОБА_4 систематично безпідставно повідомляє поліцію про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КпАП України (а.с.28-32).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи не з`явилася, клопотань про перенесення розгляду справи не подавала. Захисник наполягала на продовженні слухання справи у відсутності її довірительки та заявниці. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 Кирись Г.Й., яка підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просила її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Згідно до ч.1 ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуто 18.11.2024 року за відсутності останньої та відсутності доказів про її належне повідомлення про час судового слухання, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2024 року та прийняття нової постанови, як це передбачено приписами п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Диспозиція ч.1 ст.184 КпАП України передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною 2 цієї статті передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Об`єктом правопорушення, передбаченого вказаної статті, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 150 Сімейного кодексу України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КпАП України, підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 598122 від 01.11.2024 року (а.с.1);

-рапортом інспектора-чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області Маркевич О.С. від 16.10.2024 року (а.с.2);

-копією заяви ОСОБА_4 (а.с.3);

-копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 16.10.2024 року (а.с.4);

-копією письмових пояснень ОСОБА_4 від 16.10.2024 року (а.с.5);

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с.6);

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.7);

-копією паспорта ОСОБА_1 (а.с.8-9);

-копією постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2024 року по справі № 161/5717/24 (а.с.10-12);

- копією постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2024 року по справі № 161/14970/24 (а.с.13-14);

- довідкою старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького РУП ГУНП у Волинській області Назарук І. від 01.11.2024 року (а.с.15).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого нею адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КпАП України, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КпАП України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у апеляційного суду.

Апеляційним судом вжито заходів щодо виклику в судове засідання свідка ОСОБА_4 , проте вона не з`явилася на розгляд справи, в зв`язку з чим апеляційним судом беруться до уваги її письмові пояснення, наявні в матеріалах справи.

Крім того в судове засідання під час розгляду справи апеляційним судом особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явилася щоб надати пояснення в обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, а також ніяких клопотань від неї на адресу суду не надходило.

Захисник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не наполягала на повторному виклику свідка ОСОБА_4 , та вказала на те, що можливо закінчувати розгляд справи без допиту свідка ОСОБА_4 та її довірительки ОСОБА_1 .

Щодо доводів апелянтів про те, що під тиском та проти власної волі ОСОБА_1 підписала документи, які містяться в матеріалах справи, то на переконання суду апеляційної інстанції, вказані особи та свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 та чинити тиск проти останньої, їх пояснення узгоджуються з іншими матеріалами справи і жодним чином не спростовують винність останньої, а лише є одними із доказів на підтвердження її вини у вчиненому.

Доводи ОСОБА_1 про те, що її чоловік має намір позбавити батьківських прав, для набуття права на відстрочку від призову на військову службу до ЗСУ, не підтвердженні жодними доказами, а також жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КпАП України.

Долучена до апеляційної скарги копія акту обстеження умов проживання сім`ї Рудик складений 22.11.2024 року не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки саме по собі факт напружених відносин між батьками, вчинення чоловіком насильства щодо матері не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КпАП України.

Відтак, доводи ОСОБА_1 та її захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати, як намагання уникнути нею встановленої Законом відповідальності за скоєне.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення. Порушень норм КпАП України під час складання протоколу апеляційним судом не встановлено.

Беручи до уваги вище наведене апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених вище висновків суду.

Водночас, відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.6 ст.38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КпАП України, вчинене було 16.10.2024 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КпАП України, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом 27.01.2025 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.6 ст.38 КпАП України, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в її інтересах захиснику Кирись Галині Йосипівні строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КпАП України.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та в її інтересах захисника Кирись Галини Йосипівни задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КпАП України скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КпАП України.

Провадження в даній справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КпАП України - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.