Справа № 450/3402/22 Провадження № 3-в/450/1/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши подання провідного інспектора Львівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Бобеляк М.М., погоджене начальником Львівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Созанським М.А., про звільнення адмінправопорушника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

Провідний інспектор Львівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Бобеляк М.М. за погодженням із начальником Львівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Созанським М.А. звернулась в суд із поданням про звільнення адмінправопорушника ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Мотивувала подання тим, що адмінправопорушник ОСОБА_1 з 01 лютого 2022 року по даний час перебуває на обліку у Львівському районному відділі № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області. 01 лютого 2022 року адмінправопорушнику ОСОБА_1 скеровано виклик за адресою місця проживання для постановки на облік, однак такий не прибув. 10 лютого 2023 року адмінправопорушнику ОСОБА_1 повторно скеровано виклик за адресою місця проживання для постановки на облік. 14 лютого 2023 року ОСОБА_1 прибув до уповноваженого органу з питань пробації та надав пояснення, що він мобілізований до ЗСУ і проходить військову службу у частині НОМЕР_1 . Згідно витягу із наказу № 7 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 січня 2023 року, ОСОБА_1 призначений на посаду водія-слюсаря 1 відділення розбирально-складальних робіт 2 ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону. У відповідності до повідомлення № 1843/20912 від 23 грудня 2023 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 13 січня 2023 року по даний час. Просила застосувати у даному випадку аналогію закону, а саме ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. З огляду на вказане, просила подання задовольнити.

Представники Львівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області та адмінправопорушник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, однак начальником Львівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Созанським М.А. 28 січня 2025 року подано заяву, згідно мотивів якої просив подання задовольнити, а розгляд такого провести без його участі.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, приходжу до наступного висновку.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

За ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України.

Слід вказати, що ЄСПЛ, надаючи автономне значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративне правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «ІІадточий проти України» від 15.08.2008 року, зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пунктах 3.4, 3.6 рішення від 11.10.2011 року у справі №10-рн/2011 Конституційний суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Враховуючи викладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії, а відтак в даному випадку підлягатимуть застосуванню норми КК України.

Зі змісту ч. 1 ст. 80 КК України вбачається, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами 3, 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» оголошена загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась.

Відтак, з моменту винесення постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2022 року до дня розгляду даного подання в Україні продовжує діяти особливий період.

Як вбачається з довідки командира військової частини НОМЕР_1 № 1843/20912 від 23 грудня 2024 року, ОСОБА_1 з 13 січня 2023 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З наказу № 7 від 13 січня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 призначений на посаду водія-слюсаря 1 відділення розбирально-складальних робіт 2 ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону.

Враховуючи викладене, зокрема те, що ОСОБА_1 не приступив до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт тривалістю 120 годин, відсутні відомості про його ухилення від відбування покарання, оскільки останній перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , слід дійти висновку, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

Керуючись ст.ст. 2, 30-1, 283, 284, 304, 321-1 КУпАП, ст. 80 КК України, ст. 1 ЗУ "Про оборону України", суддя,

п о с т а н о в и в:

Подання провідного інспектора Львівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Бобеляк М.М., погоджене начальником Львівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Созанським М.А., задовольнити.

Адмінправопорушника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт тривалістю 120 годин, призначеного постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2022 року, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Мусієвський В.Є.