Справа № 405/8155/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Драний В.В.,участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши адміністративну справу за матеріалами, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліціїпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 750633 від 25.11.2024 ОСОБА_3 25.11.2024 року о 17:15 год. в АДРЕСА_2 , в присутності дитини вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у стусанах, штовханні, ляпасах, образливій нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою, чим завдала йому фізичного болю та психологічних страждань, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

09.01.2025 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому свою вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що вона сам є постраждалою особою від домашнього насильства з боку свого співмешканця ОСОБА_2 . Так, з початку 2024 року вона кілька разів зверталася до поліції із заявами про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2024 року відносно нього було видано обмежувальний припис строком до 10.11.2024 року із забороною спілкування та контактування із нею. Крім того, ОСОБА_2 пребував у розшуку за вчинення крадіжки. Після спливу строку дії обмежувального припису, ОСОБА_2 почав телефонувати та ініціювати зустрічі з нею з метою примирення, на що вона погодилася. Однак в подальшому, він знову почав чинити відносно неї домашнє насильство. Так, 25.11.2024 року близько 07:30 год. ОСОБА_2 чергове вчиняв відносно неї домашнє насильство, на що вона повідомила його, що більше проживати з ним не буде. У неї в правій руці були ножиці, на які ОСОБА_2 напоровся рукою та отримав подряпину, коли зі значною силою вдарив її в груди. Поліцейські, які приїхали після цього ніяких матеріалів не складали. Потім ОСОБА_2 із речами пішов з житла, де вона проживає із дитиною, а вона зі своєю дитиною ОСОБА_4 пішли з дому по справах, закривши помешкання.

Вказала, що того ж дня близько 17:00 год. коли вона зі своєю дитиною ОСОБА_4 повернулася додому, то побачила вдома ОСОБА_2 , який у помешканні щось шукав в її речах. Побачивши її він почав її ображати, називати непристойними словами та погрожувати притягненням до кримінальної відповідальності за подряпину, намагався штовхати її та вдарити. У відповідь на це, розуміючи небезпечність ситуації вона почала відповідати на його грубощі його ж словами і виразами та вимагала від нього покинути житло. При цьому, вона його не била, не штовхала, не погрожувала, ніякого умислу принизити або образити не мала. Вона таким чином намагалася захистити себе та свого сина та недопустити населення їй ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, так як раніше він розбивав їй голову, бив по різним частинам тіла, погрожував вбити. Вказані дії вона була вимушена вчинити через протиправний характер дій ОСОБА_2 відносно неї та вони були спрямовані на її захист та захист її дитини. Доказів того, що її дії спричинили психологічні страждання ОСОБА_2 до протоколу не додану. За таких обставин просить закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, підтвердила фактичні обставини, викладені у своєму клопотанні прозакриття провадження у справі. Пояснила, що вона неодноразово зверталася до поліції з приводу домашнього насильства, яке чинив ОСОБА_2 відносно неї. Також їй відомо, що ОСОБА_2 вчинив крадіжку.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив, що він проживав разом із ОСОБА_1 , яка має дитину віком 6 років. 25.11.2024 року ОСОБА_1 затіяла з ним сварку, оскільки в її телефоні пропав доступ до мережі Інтернет, після чого він викликав поліцію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1ст.173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті особи, які вчинили, зокрема,домашнє насильство, насильство за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до положень ст. 3 цього Законупредметом його регулювання є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на осіб, які спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи безпосереднє настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 251 КУпАПна співробітників поліції, як на осіб, які в силуст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, що відповідно до ст.ст. 251, 256 КУпАПмають бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Так, згідно заяви та письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 він проживає за адресою: АДРЕСА_2 зі своєю співмешканкою ОСОБА_1 , яка вчиняє відносно нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що виражалося у формі нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, штовхання, нанесенні ляпасів. Дані дії вона вчиняла у присутності дитини. Вказав, що він боїться за свою безпеку.

Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства кривдником ОСОБА_1 відносно постраждалої особи ОСОБА_2 від 25.11.2024 року останнійвказав, що кривдник раніше погрожувала застосувати зброю, може спробувати вбити її або дітей, душила постраждалу особу або намагалася це зробити, застосовувала фізичне насильство, яке спричинило тілесні ушкодження, схильна до постійних ревнощів, не має зброї та не може її легко дістати, залякувала його, її поведінка може вплинути на безпеку постраждалої особи, є економічно залежним від неї, виганяла з місця проживання, постраждала особа хвилюється за своє життя.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

При цьому, ОСОБА_1 є внутрішньопереміщеною особою та її фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідною довідкою від 27.10.2022 року.

ОСОБА_1 є матір`ю дитини з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється її співмешканцем.

У першій половині 2024 року ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції із заявами про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно неї.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.05.2024 року у справі № 405/3238/24 виданообмежувальний припис відносно ОСОБА_5 на строк 6 (шість) місяців, до 10.11.2024 року шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження, заборонивши йому:1) перебувати в місці постійного фактичного проживання (перебування) ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 ; 2) наближатися на відстань ближче 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_6 ;3) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_7 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_8 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;4) вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

При цьому, самі по собі пояснення ОСОБА_2 не можуть бути достатнім доказом вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки він був учасником даного конфлікту, тобто є зацікавленою особою.

Також суд критично ставиться форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства кривдником ОСОБА_1 відносно постраждалої особи ОСОБА_2 від 25.11.2024 року, оскільки дана форма складається поліцейськими виключно зі слів самої постраждалої особи, інших достовірних доказів протиправної поведінки ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Тому,суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_9 , що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони даного правопорушення.

При цьому, суд не бере до уваги надані ОСОБА_1 докази, які стосуються кримінального переслідування ОСОБА_2 та вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру, оскільки орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідност. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відтак, суд вважає, що у зібраних та наданих суду матеріалах справи відсутні об`єктивні, беззаперечні та достатні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів, що безсумнівно б вказували на наявність в ОСОБА_10 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу даного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Владислав Вікторович Драний