Справа № 711/9850/24
Номер провадження 3/711/62/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ВАВ

№ 753423 від 13.12.2024 за ст. 185 КУпАП та протокол серії ВАВ № 753422 від 13.12.2024 за

ст. 173 КУпАП), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ст. 173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 13 грудня 2024 року, близько 02:00 години, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою в бік працівника поліції Завади І. А., шарпав його за формений одяг, на законну вимогу інспектора Завади І. А. припинити вчиняти адміністративне правопорушення не реагував, при цьому погрожував фізичною розправою.

Крім того, ОСОБА_1 , 13 грудня 2024 року, близько 02:00 години, перебуваючи у під`їзді будинку № 14, що по вул. Нечуя-Левицького у м. Черкаси, нецензурно висловлювався в бік працівника поліції Завади І. А., чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП та ст. 173 КУпАП.

Два протоколи про адміністративні правопорушення надійшли до суду одночасно, тому розглядаються з дотриманням ст. 36 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень заперечував, зазначив, що нічого не вчиняв, проте після дослідження відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції визнав, що поводився зухвало і агресивно і спровокував конфлікт із поліцейськими. Факт вчинення хуліганських дій щодо працівників поліції підтвердив, однак ознак каяття чи жалю з приводу вчиненого не виявив. Виправдовувався тим, що був у стані алкогольного сп`яніння, а працівники поліції хапали його за ушкоджену раніше руку, тому висловлювався нецензурною лайкою в їхній бік.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Таке правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків, тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011.

За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні досліджено наданий ним відеозапис з місця події, відзнятий на мобільний телефон товаришем ОСОБА_1 , що був присутній під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції. За результатами дослідження відеозапису, в ракурс якого чітко потрапили працівники поліції та сам правопорушник, суд з`ясував, що ініціатором прояву фізичної сили до працівників поліції був саме ОСОБА_1 , який хапав поліцейського Заваду І. А. за формений одяг і після тривалих сперечань та образливих висловів на адресу поліцейських першим його грубо відштовхнув, у відповідь на що до

ОСОБА_1 була застосована фізична сила і спецзасіб кайданки.

З переглянутих у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції установлено, що поліцейські прибули за адресою: АДРЕСА_2 , за викликом про порушення тиші і громадського порядку мешканцями квартири АДРЕСА_3 , з якої лунала гучна музика. ОСОБА_1 спочатку певний час не виходив з квартири, сперечаючись із поліцейськими за зачиненими дверима, а потім вийшов в під`їзд і продовжив з ними розмову в агресивній манері спілкування, шарпаючи при цьому за формений одяг і гучно висловлюючись нецензурною лайкою, що, на думку суду, є проявом недопустимої поведінки з огляду на місце розмови (сходовий майданчик житлового багатоквартирного будинку) та час події (02:00 година ночі). Під час розмови поліцейські неодноразово і наполегливо пропонували ОСОБА_1 , а потім вимагали заспокоїтись і перестати конфліктувати, на що останній ніяк не реагував, а навпаки посилював агресивну риторику.

Позиція ОСОБА_1 про те, що поліцейські йому не представились і він не знав, що це працівники поліції, тому вимагав від них документи і агресивно поводився, беззаперечно спростовується даними досліджених відеозаписів, з яких вбачається, що на початку подій на слова поліцейських, які представились сусідами із квартири АДРЕСА_4 , яким він заважає гучним прослуховуванням музики, ОСОБА_1 , перебуваючи за зачиненими дверима у квартирі, відповів, що вони ніякі не сусіди, адже він бачить, що вони у формі. У подальшому, знаходячись вже безпосередньо біля працівників поліції, ОСОБА_1 неодноразово у зневажливій формі звертає увагу на форму поліцейських, нагрудні жетони та боді-камери, і вимагає припинити відеозапис. Указані обставини вказують на чітке усвідомлення ОСОБА_1 , що перед ним знаходяться представники влади, форма і нагрудні жетони яких безпомилково розпізнаються як атрибути органів поліції.

Саме через поведінку і агресивне спілкування ОСОБА_1 поліцейські вимушені були після неодноразового попередження про це, застосувати до нього фізичну силу і спецзасоби та здійснити адміністративне затримання для припинення вчинення ним адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що працівники поліції, які прибули на місце події за викликом про порушення тиші, мали об`єктивні підстави вимагати від ОСОБА_1 дотримання належної законослухняної поведінки і припинення правопорушення, у зв`язку з чим реагували відповідно до вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію» щодо затримання особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Незважаючи на початкову позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, і подальше визнання своєї вини, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 753423 від 13 грудня 2024 року, відомостями рапорту інспектора взводу № 1 роти ТОР УПП в Черкаській області ДПП старшого лейтенанта поліції М. Тарана від 13 грудня 2024 року, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та наданим ОСОБА_1 для дослідження відеозаписом.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

На думку суду, поведінка і стиль спілкування ОСОБА_1 є недоречними і недопустимими в умовах обстановки, що склалася.

Суд наголошує, що у ОСОБА_1 не було жодної обґрунтованої причини відмовляти працівникам поліції в їхніх законних вимогах. Коректна поведінка, надання пояснень і адекватна реакція ОСОБА_1 на вимогу дотримуватися тиші у нічний час взагалі не спричинила б розвитку подальшої ситуації.

Таким чином, суд вважає, що дії поліцейських були необхідними, ефективними, пропорційними для забезпечення охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічної безпеці і порядку. При цьому, вимоги, розпорядження та попередження поліцейськими ніякої загрози правам ОСОБА_1 не несли, а фізична сила була застосована до нього як вимушений захід після неодноразових і тривалих умовлянь та попереджень про можливість її застосування.

Щодо вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Як визначено ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

З об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а із суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст.173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.

Громадським місцем визначається - вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Аналіз обставин вчинених ОСОБА_1 дій вказує на їх відповідність об`єктивній та суб`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 753422 від 13 грудня 2024 року, відомостями рапорта інспектора взводу № 1 роти ТОР УПП в Черкаській області ДПП старшого лейтенанта поліції М. Тарана від 13 грудня 2024 року, протоколом про адміністративне затримання серії АА № 156271 від 13 грудня 2024 року, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та наданим ОСОБА_1 для дослідження відеозаписом.

Як визначено ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Вирішуючи питання чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності за вчинення зазначених адміністративних правопорушень, суд виходить з того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням характеру вчинених правопорушень, суддя вважає за необхідне накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ст.185 КУпАП, яке буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відтак, із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп., оскільки доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надані.

Керуючись положеннями статей ст.ст. 36, 40-1, 173, 185, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ст. 173 КУпАП, і, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції ст.185 КУпАП у виді штрафу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачено не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Згідно зі ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів, з метою примусового виконання цієї постанови органам державної виконавчої служби стягнути із

ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю. А. Остапенко