Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3802/24 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Номер провадження №33/4805/120/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Дмитренко І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Дмитренко Ірини Богданівни, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 30 червня 2024 року о 11-09 год на а/д Н-03,5 км + 400 м, поблизу с. Тетерівка, керував транспортним засобом марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звуження зіниць очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортного засобу був відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5.ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Дмитренко І.Б. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що матеріали справи не містять доказів законної зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції. Зазначила, що не увімкнення аварійно-світлової сигналізації не може вважатися законною підставою, а постанову серії ЕНА №2508431 від 30 червня 2024 року - доказом законної зупинки транспортного засобу. Вказала, що ознак сп`яніння ОСОБА_1 не мав. 01 липня 2024 року ОСОБА_1 пройшов огляд, за результатами якого протипоказання для допуску до державної таємниці у нього відсутні. Відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на думку адвоката, не є протиправною та не тягне за собою наслідків, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, адвокат вказує, що не зважаючи на явку ОСОБА_1 у судове засідання в суді першої інстанції 26 листопада 2024 року, у постанові вказано на його відсутність. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина не доведена.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Дмитренко І.Б., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, доходжу наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 607055 від 30 червня 2024 року; копією постанови серії ЕНА №2508431 від 30 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОМСЦ» ЖОР з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 червня 2024 року; рапортом поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області капрала поліції Вячеслава Шило від 30 червня 2024 року; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відео реєстратора службового автомобіля.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції на блок посту зупинили автомобіль Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , оглянули багажник транспортного засобу. Після перевірки документів, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння у зв`язку із звуженими зіницями очей, тремтінням пальців рук, неприродною блідістю. Водій заперечив вживання наркотичних речовин. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 однозначно та категорично відмовився. Разом з тим, поліцейський роз`яснив водію наслідки відмови від проходження огляду та складення відповідного протоколу й матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Далі водію роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомили під підпис із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ОСОБА_1 підписав без зауважень та заперечень. Водія від керування транспортним засобом відсторонили.

Апеляційний суд звертає увагу, що хоча ОСОБА_1 заперечив вживання ним наркотичних засобів, проте у ході спілкування із працівниками поліції пояснював, що іноді ввечері курить та приймає препарати, що зумовлено неврологічним захворюванням, яке виникло внаслідок військової служби та участі у бойових діях, але сьогодні не курив, проте у разі проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікарні, результат буде позитивним.

Зазначені вище докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, а відеозапис із службового автомобіля та портативних камер поліцейських, на думку апеляційного суду, не має ознак монтування, є послідовним та відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Як убачається з відеозапису, зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 відповідала ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», та була викликана необхідністю перевірки транспортного засобу на блокпосту, що узгоджується з пунктом 10 ПКМУ від 29.12.2021 року №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану». Вищевказані положення закону роз`яснені ОСОБА_1 після зупинки його за кермом автомобіля, а тому подальші дії водія регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Працівники поліції зауважили водію на звужені зіниці, тремтіння пальців рук та неприродну блідість, що ознаками наркотичного сп`яніння як підстав для вимоги про проходження відповідного огляду.

Надана захисником копія довідки №364944 від 01 липня 2024 року про проходження ОСОБА_1 періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, на думку апеляційного суду, не є доказом відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто за порушення ним п. 2.5 Правил, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Аргументи захисника щодо неналежного відсторонення водія від керування транспортним засобом не є обставиною, що звільняє його від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Закон не передбачає обов`язкового вилучення транспортного засобу за умови находження водія у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного недопущення суддею районного суду особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання для дачі пояснень матеріалами справи не підтверджується, зважаючи на безпосередню участь адвоката Дмитренко І.Б. в судовому засіданні. Надані суду апеляційної інстанції відомості із Журналу відвідувачів лише підтверджують факт знаходження ОСОБА_1 в приміщенні суду 26.11.2024 з 11-17 год. до 11-37 год. Інших доказів на підтвердження викладених обставин до апеляційної скарги не долучено. Тому доводи скаржника щодо порушення судом його права на захист апеляційний суд вважає необґрунтованими. Разом з цим, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення, а також подати докази.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Дмитренко Ірини Богданівни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь