Справа №504/4240/24
Провадження №3/504/50/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.20228.01.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, одруженого, має на утриманні н/л дитину 2007 р.н., інваліда третьої групи, працюючого зварювальником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 23.03.2020р. органом 5115, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024р. інспектором СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Побережник В.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №127883, згідно якого 02.09.2024р. о 00:00 год. за адресою: Одеська область Одеський район с.Фонтанка вул.Центральна, 25, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21011» н/з НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 12.09.2024р. він разом зі своїм товаришем, близько 15:40 год. на автомобілі марки «ВАЗ 21011» н/з НОМЕР_3 проїжджали в районі с.Фонтанка Одеського району Одеської області. Автомобіль був зупинений співробітниками поліції, в автомобілі яких, як з`ясувалося, були співробітники ТЦК, причиною зупинки стала необхідність перевірки військово-облікових документів. Їх попросили надати документи, які підтверджують особу, для перевірки. Він виконав дану вимогу, однак його товариш не зміг, бо не мав при собі військово-облікового документу. У зв`язку з відсутністю документів, працівники ТЦК заявили, що забирають його товариша до ТЦК і якщо він буде перешкоджати, то відберуть автомобіль. Працівники ТЦК без будь-яких пояснень затримали його колегу та повезли в невідомому напрямку. Окрім того, дані особи провели повний огляд автомобіля, особистих речей, що не зафіксовано на відеокамеру. Після цього працівники поліції ще кілька хвилин переглядали його документи, а потім почали стверджувати, що він знаходиться в стані наркотичного сп`яніння. На пропозицію співробітників поліції пройти медичний огляд, він погодився. Однак працівники поліції пояснили, що в них немає часу їздити і він може відмовитися, сказавши про це на камеру, бо якщо він цього не зробить, то матиме проблеми (про зазначені обставини свідчить переривання відеозапису). Також його не повідомили про відповідальність, яка слідує за даною відмовою, постійно припиняли відеозапис. Вся процедура зайняла приблизно три години. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення він в найближчий час поїхав до лабораторії «Смартлаб», де здав аналіз на визначення наркотичних речовин в організмі, за результатами якого їх в організмі виявлено не було.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Побережник В.В. особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що точної дати не пам`ятає був зупинений автомобіль «ВАЗ 2101» під керуванням водія, манера їзди якого викликала підозру щодо його перебування в стані сп`яніння. Під час спілкування з водієм від нього відчувався легенький запах, його очі блистіли, були розширені зіниці. Вони запитали його чи він вживав алкогольні напої чи наркотичні засоби. Здається, водій відповів, що за пару днів до цього курив маріхуану. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, він спочатку погодився, а потім відмовився, тому він склав протокол про адміністративне правопорушення. Тиск на нього не чинили, це було його рішення, їхати до медичного закладу, чи ні. Дійсно, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ним цілком не було дотримано адміністративну процедуру та порушено Інструкцію. Момент зупинки транспортного засобу не зафіксований на відео, також камера не працювала безперервно, права не роз`яснювалися. Чого вимикалася камера, відповісти не може. Дійсно, коли водій повідомив, що бажає проїхати в лікарю для проходження огляду, в них не було часу відвести його, у зв`язку із тим що було багато викликів. Свідками події були співробітники муніципальної варти. Відсторонення водія від керування транспортним засобом не було зафіксоване у матеріалах справи. Вся процедура зайняла 40-50 хв.

Судом неодноразово було здійснено усі можливі заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , однак останні до суду не з`явилися, причину неявки не повідомили, до суду повернулося декілька конвертів з відмітками «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи дію воєнного стану, з метою розгляду справи в розумні строки, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та співробітника поліції, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Окрім цього, відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за № 1026 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Ці вимоги Інструкції поліцейським при проведенні відеозапису події дотримані не були, що і сам підтвердив поліцейський ОСОБА_4 в судовому засідання.

На диску, що містяться в матеріалах справи, наявні три короткі відеофайли, які є неповними та з яких неможливо встановити усю проведену адміністративну процедуру. Долучений до матеріалів справи відеозапис не відображає процес керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки, процес оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому коли ОСОБА_1 відповів, що бажає пройти медичний огляд, відразу бодікамера була виключена, та на наступному файлі останній вже повідомляє, що не бажає проходити відповідне освідування, що цілком узгоджується з його показами, які за наявності сумнівів у винуватості останнього тлумачаться на його користь.

Крім того, під час оформлення матеріалів співробітниками поліції порушено приписи п. 11 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які у вказують на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків не зафіксований також у відеозаписі, який міститься в матеріалах справи.

З оглянутого відеозапису, не вбачається, що поліцейський належним чином проінформував ОСОБА_1 про порядок проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

З огляду на викладене, диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи суд не приймає як належний та допустимий доказ винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також суд визнає недопустимими доказами по справі письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки останні в судові засідання не з`явилися, відтак показів не надали, крім того з відеозапису не можливо встановити чи дійсно вказані особи були свідками події.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З урахуванням вищевказаного, оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом «правопорушником», то це само по собі унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан