П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.01.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1

за ст.185 КУпАП,

встановив:

26.10.2024 року о 16 год. 30 хв. у м. Львові по вул. Героїв УПА, 4 ОСОБА_1 при проведенні превентивного поліцейського заходу «перевірка документів» згідно ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» в категоричній формі відмовився на неодноразову законну вимогу поліцейського, повторену не менше трьох разів, пред`явити документи, що засвідчують особу, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, мотивуючи це тим, що не вважає службове посвідчення поліцейського документом, що підтверджує його статус, за що відповідальність передбачена ст. 185 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належно повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення повістки на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції ст. 185 КУпАП адміністративним правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, доведена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 319915 від 26.10.2024 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції; рапортом заступника командира роти 1 батальйону 2 УПП у Львівській області О. Савицького від 26.10.2024 року, відповідно до якого 26.10.2024 року о 16.30 год. екіпаж патрульної поліції у м. Львові по вул. Героїв УПА, 4 оформляв адміністративні матеріали на водія, яким порушено ПДР України, в цей час працівник ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 спільно з працівником ТЦК зупинили невідомого громадянина згідно ч.2 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" для перевірки документів і відношення до військової служби, проте, вказаний громадянин відмовився пред`являти документи, мотивуючи це тим, що він не вважає пред`явлене посвідчення за посвідчення поліцейського і самі поліцейські такими не є, в подальшому після неодноразових попереджень даний громадянин був затриманий і доставлений до органу поліції, де було викликано безоплатну правову допомогу і складено адміністративні матеріали на затриманого; рапортом ст. інспектора-чергового чергової частини ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області А. Юрейка від 26.10.2024 року, в якому зазначено, що 26.10.2024 року під час несення служби в складі автопатруля "Омега-252" спільно із заступником командира роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області Савицьким О.Ф., інспектором роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області Бойком Р.П. та оператором групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 близько 16.30 год. на вул. Героїв УПА у м. Львові під час перевірки документів згідно ч.2 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" в невідомого громадянина чоловічої статі останній категорично відмовився виконувати законну вимогу поліцейського при виконанні ним службового обов`язку, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського, в подальшому вищевказану особу було затримано та доставлено до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, де ідентифіковано особу затриманого як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що повідомлено безоплатну правову допомогу; протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 099555 від 26.10.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 26.10.2924 року був затриманий працівниками поліції у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, для встановлення особи та складання адміністративних матеріалів, під час затримання в присутності понятих проведено огляд речей затриманого та по документам встановлено його анкетні дані, при цьому на час затримання ОСОБА_1 надавалася правова допомога адвокатом Волкуном О.Р., якого було залучено працівниками поліції через центр безоплатної правової допомоги, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 26.10.2024 року о 16 год. 30 хв. у м. Львові по вул. Героїв УПА, 4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Суд також приймає до уваги, що на дослідженому в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер поліцейських чітко зафіксовано, що працівником поліції тричі було вказано ОСОБА_1 на необхідності пред`явити для перевірки документи, однак, останній повідомляв, що працівники поліції не довели, що вони поліцейські, посвідчення працівника поліції, на його думку, може бути несправжнім та в дійсності поліцейські не мають статусу відповідної посадової особи (відеофайл clip0). При цьому, ОСОБА_1 відмовлявся назвати свої анкетні дані та, попри застереження поліцейського про наслідки невиконання законної вимоги, категорично відмовлявся пред`явити документи, що засвідчують його особу. У зв`язку з цим суд наголошує, що відповідно до вимог ч.2 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах. Таким чином, вимоги поліцейського, адресовані ОСОБА_1 , грунтувалася на положеннях чинного законодавства України, якими передбачено право поліцейського вимагати в особи пред`явлення документів на підтвердження її особи, водночас в такої особи наявний обов`язок такі документи на вимогу поліцейського пред`явити. У постанові Верховного Суду України від 10.07.1998 року "Щодо злісної непокори законним вимогам чи розпорядженням працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків" зазначається, що за змістом ст.185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. У випадку ОСОБА_1 останньому неодноразово пред`являлась вимога про надання для перевірки документів, однак, останній будь-яку з таких законних вимог відхиляв, надати для перевірки документи, що засвідчують його особу, відмовлявся, при цьому, заперечував наявність у працівників поліції статусу поліцейського. В контексті наведеного дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт злісної непокори ОСОБА_1 законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, яке посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 185 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ст. 185 КУпАП у виді штрафу. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.