Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/69/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Турти А.В., заявника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Турти А.В. на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2024 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 01.08.2024 року о 22 год. 05 хв., під час керування транспортним засобом «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Р. Шухевича, 44, в м. Кропивницький не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, під час проїзду перехрестя, де організовано круговий рух, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у попутному йому напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Рішення суду мотивовано наявністю у матеріалах справи достатніх доказів, які за висновком суду свідчать про умисне недотримання ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, під час керування автомобілем на кільцевій дорозі вул. Р. Шухевича, 44, в м. Кропивницькому, а позицію ОСОБА_1 та його захисника адвоката Турти А.В. про винуватість іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , суд розцінив як спробу уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, на підставі п.7 ст. 247 КУпАП - закрито.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Турта А.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2024 року, вказуючи на те, що апеляційну скаргу було сформовано у системі «Електронний суд» 23.11.2024 року, однак із-за технічних причин файли документу не були відправлені.

Крім того, адвокат Турта А.В. просить скасувати постанову судді районного суду, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вказуючи на неправильне вирішення справи, помилковість висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 і, як наслідок незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил безпеки дорожнього руху.

Захисник стверджує, що рішення суду не грунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясування всіх обставин справи, що вплинуло на його законність та обгрунтованість.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Турта А.В. в судове засідання 15.11.2024 року не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак від захисника - адвоката Турта А.В. до суду надійшла заява про розгляду справи за їх відсутністю, клопотання щодо призначення експертизи просили залишити без розгляду.

Оскільки рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП поставлено без його участі, копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 отримала лише 26.11.2024 року, то в контексті застосування на практиці ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, а також положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови захиснику Крисаченко О.Л. слід поновити.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Турту А.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, заперечення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга адвоката Турти А.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких обґрунтовується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суддя місцевого суду при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, вказаних вимог не дотримався, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Так, згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок доказування покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В даному випадку, протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, серії ЕПР 1 № 106561 оформлений поліцейським Краснощоченко В.Є. 01.08.2024 року, з явним порушенням вимог ст. 256 КУпАП щодо форми та його змісту на аркуші паперу шириною 5 см., який не містить всіх необхідних реквізитів та місця для його нормального заповнення, шріфт цього «документу» практично не читаємий, а оптимізація процесу та спрощений підхід поліцейських до оформлення адміністративних матеріалів по даній категорії справ є недопустимим, потребує правового визначення та технічного вдосконалення.

У протоколі вказано про те, що ОСОБА_1 01.08.2024 року о 22 год. 05 хв., під час керування транспортним засобом «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Р. Шухевича, 44, в м. Кропивницький не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, під час проїзду перехрестя, де організовано круговий рух, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попутному йому напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

При цьому, з матерів справи вбачається, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по даному ДТП, оформлений також і стосовно іншого учасника ОСОБА_2 , за те, що він 01.08.2024 року о 22 год. 05 хв., під час керування транспортним засобом Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Р. Шухевича, 44, в м. Кропивницький не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, під час проїзду перехрестя, де організовано круговий рух, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.11.2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.01.20025 року залишена без змін.

Згідно п.7 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

ОСОБА_1 на місці ДТП пояснив, що під час виїзду та руху по середній полосі кільцевої дороги вул. Р. Шухевича, 44 він напрямок руху не змінював, з правої сторони його підрізав автомобіль «Volkswagen Golf» і допустив зіткнення, при цьому на дорожньому покритті залишились сліди гальмування автомобіля «Volkswagen Golf» які на схемі ДТП не відображені, його автомобіль залишився у тому ж місці де відбулось зіткнення, по середині дороги, у тій же смузі дорожнього руху.

Наведені ОСОБА_1 обставини цієї пригоди потребували детального з`ясування, перевірки та об`єктивної оцінки.

Однак поліцейський ОСОБА_4 свою функцію та обов`язки щодо встановлення фактичних обставини цієї ДТП не виконав, обмежився оформленням протоколів про порушення Правил дорожнього руху України стосовно двох фігурантів, вказавши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , під час проїзду перехрестя, де організовано круговий рух, не дотримались безпечного бокового інтервалу, в результаті чого кожен з них допустив зіткнення.

Тобто, ні на місці ДТП, ні під час оформлення адміністративних матеріалів, поліцейський не встановив, хто саме з учасників ДТП і кому створив аварійну ситуацію і хто саме допустив зіткнення, по суті поліцейський поклав в основу звинувачення, а в даному випадку ОСОБА_1 взаємовиключні обставини.

Таким чином, апеляційний суд з об`єктивністю констатує, що протокол серії ЕПР 1 № 106561 від 01.08.2024 року, оформлений інспектором патрульної поліції Краснощоченко В.Є. стосовно ОСОБА_1 з порушенням вимог ст.ст. 19, 57, 59, 63 Конституції України, ст.ст. 254, 256, 268 КУпАП, а схема ДТП не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Невідповідність змісту протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та неповні вихідні дані у схемі ДТП, на думку апеляційного суду свідчить про те, що обставини цієї пригоди працівниками поліції на місці пригоди та після цього не з`ясовані та у процесуальних документах не відображені, доводи кожного з учасників ДТП потребували перевірки, в основу обвинувачення ОСОБА_1 у порушенні ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів, як зазначено вище покладені неперевірені, а по суті суперечливі дані.

Можливість усунення цих недоліків із-за халатності та безграмотності працівників поліції втрачена, при неповному з`ясуванні та суттєвих протиріччях у вихідних даних, поясненнях учасників ДТП, висновки районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та доведеність його вини не ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин цієї справи.

Окремо апеляційний суд відмічає, що Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому вст. 62 Конституції України.

У рішенні ЄСПЛ від 16 листопада 2023 року по справі «Фігурка проти України» Європейський суд зазначив, що неупередженість (безсторонність), як правило, означає відсутність упередженості чи необ`єктивності, і що її наявність можна перевірити різними способами.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, де мають ураховуватися особисті переконання та поведінка конкретного судді, тобто наявність у судді будь-яких особистих упереджень або необ`єктивності в даній справі; а також відповідно до об`єктивного критерію, тобто шляхом з`ясування того, чи сам суд і, серед інших аспектів, його склад, забезпечували достатні гарантії для виключення будь-яких законних сумнівів в його неупередженості.

Що стосується суб`єктивного критерію, то принцип, згідно з яким суд повинен вважатися вільним від особистих упереджень або упередженості, давно встановлений у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Стосовно типу необхідного доказу, ЄСПЛ, наприклад, намагається з`ясувати, чи виявляв суддя ворожість або неприязнь з особистих причин. У переважній більшості справ, які порушують питання неупередженості, ЄСПЛ зосереджувався на об`єктивному критерії. Проте не існує чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною неупередженістю, оскільки поведінка судді може не лише викликати об`єктивні побоювання щодо неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але також може порушувати питання про його / її особисті переконання (суб`єктивний критерій). Таким чином, у деяких випадках, коли може бути складно зібрати докази, з допомогою яких можна спростувати презумпцію суб`єктивної неупередженості судді, вимога об`єктивної неупередженості є ще однією важливою гарантією.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В даному випадку, апеляційний суд вважає, що для об`єктивності та повноти судового розгляду, суддя місцевого суду повинен був викликати і допитати працівників поліції для підтвердження обставин, які зазначені у протоколі, а також спростування всіх доводів сторони захисту.

Замість цього суддя зайняв непритаманну судочинству сторону обвинувачення, на спростування доводів ОСОБА_1 та його захисника про невинуватість, які підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_5 , обмежився загальними фразами про достатність доказів, які ОСОБА_1 не спростовані, при цьому показання свідка ОСОБА_5 , суддя оцінив критично, вказавши про те, що пояснення у нього не відбиралися.

З огляду на зазначене, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні цієї справи, апеляційний суд виходить з того, що стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 13.1 ПДР України.

Тому, розглядаючи дану справу, визначальним є вирішення питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення вимог п. 13.1. ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

При цьому, за змістом п.п.1.4, 1.5 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно положень п. 1.10 Правил дорожнього, безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншим об`єктами, за якої гарантується безпека дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

За правилами п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В даному випадку, якщо допустити, що ОСОБА_1 на швидкості, у процесі різкої зміни напрямку руху (перестроюванні) в іншу смугу дорожнього руху, як вказує ОСОБА_2 у своїх поясненнях, правим переднім краєм автомобіля допустив зіткнення з із задньою частиною його автомобіля, то траєкторія подальшого руху автомобіля ОСОБА_2 була б іншою.

Траєкторія руху, характер та механізм утворення механічних пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на думку апеляційного суду з об`єктивністю свідчать про відсутність причинного зв`язку між безпосередніми діями ОСОБА_1 та наслідками у виді технічних пошкоджень.

ОСОБА_2 у даній дорожній ситуації, що підтверджується у тому числі постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.01.2025 року, не переконавшись у безпечності, почав маневр перестроювання в ліву смугу дорожнього руху, по якій рухався автомобіль ОСОБА_1 , не дотримуючись безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення.

Наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до помилкового та передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанову судді районного суду не можна вважати законною та обґрунтованою.

Апеляційний суд, під час перегляду справи, в повній мірі надав всім учасникам судового розгляду, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог, на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин цієї справи дійшов до висновку про закриття справи, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Турти А.В. строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Турти А.В. - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутності у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов