Справа № 159/8353/24
Провадження № 3/159/73/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Грідяєва М.В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піски-Річицькі Ратнівського району Волинської області, громадянина України, освіта середня, одружений, має одну неповнолітнню дитину, працює: «ФОП ОСОБА_2 » - водій, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 07 грудня 2024 року о 16 год. 00 хв. в м.Ковель, вул.Ярослава Мудрого, 44, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volvo FH д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом Schmitz НОМЕР_2 , після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП не повідомивши працівників поліції, чим порушив п.п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 07.12.2024 року у вечірню пору доби приїхав на митнюцю розмитнити автомобіль та хотів припаркуватися на стоянці, так як автомобіль з напівпричіпом і має великі габарити, йому допомагав припаркуватися паркувальник, який керував куди і як заїжати заднім ходом на паркове місце. При паркуванні заднім ходом за напівпричіпом не видно як саме здійснювати маневр, бо створюється сліпа зона. Припаркувавшись він поквапився на маршрутку та поїхав додому. Від працівників поліції дізнався, що є учасником ДТП, що він паркуючись зацепив дзеркало огляду з правого боку іншого автомобіля, при паркуванні він цього не відчув та не побачив, так як дзеркало було складено паркувальником і останній не повідомив його про це.

Вислухавши ОСОБА_1 , розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали до нього, суд вважає в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як об`єктивна сторона правопорушення, передбачена ст.122-4 КУпроАП не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

При розгляді справ суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпроАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпроАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпроАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Згідно з положеннями КУпроАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст.251 КУпроАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпроАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.

Стаття 122-4 КУпроАП передбачає правопорушення у вигляді залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпроАП є ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу, тобто водій усвідомлюючи скоєння ДТП з його участю умисно залишає місце ДТП.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_1 умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди не мав, так як не знав та не усвідомлював скоєння ним ДТП, оскільки не відчув зіткнення з іншим автомобілем під час руху заднім ходом, паркувальник не повідомив йому про пошкодження дзеркала іншого автомобіля, в зв`язку з чим він поїхав додому, а пізніше від працівників поліції дізнався про ДТП. Пояснення ОСОБА_1 підтверджується його письмовими поясненнями доданими до протоколу, схемою місця ДТП, згідно якої у автомобіля Volvo FH д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом Schmitz НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 не виявлено пошкоджень. При цьому суд враховує характер і розташування пошкоджень, які отримав інший транспортний засіб, а також те, що коли працівники поліції повідомили про його причетність до ДТП останній не намагався уникнути відповідальності, прибув на місце події та приймав участь у всіх необхідних діях по оформленню пригоди.

Таким чином, до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів усвідомлення ОСОБА_1 скоєння ДТП з його участю, умисне залишення місця ДТП, в зв`язку з чим з огляду на ПДР України ОСОБА_1 п.п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України не порушив.

Таким чином матеріали справи та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини не підтверджують обставин викладених у протоколі.

З урахуванням викладеного, вважаю ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, так як в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпроАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпроАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 251-252, 266, 283, 284 ч.1 п.3, 285, 287-289 КУпроАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпроАП - закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

СуддяМ. В. Грідяєва