ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/433/25 Справа № 220/1605/24 Суддя у 1-й інстанції - Дурач О.А. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Матюха К.О., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИЛА:

постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 26.10.2024 року о 10-07 год. в Донецькій області, Волноваський район, в с. Костянтинопіль, вул. Комсомольска, буд. 51, керував транспортним засобом КС3562 на шасі МАЗ5334 державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці ока що не реагують на зміну освітлення, бліда шкіра, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис на бодікамеру поліцейського 1987, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Матюха К.О., діюча в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку вказує, що ОСОБА_1 не повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, копію оскаржуваної постанови надіслано не було. ОСОБА_1 мешкає у місті де не працює мобільний зв`язок та не здійснюються поштові відправлення. Про існування оскаржуваної постанови він дізнався 19.12.2024 року, через офіційний сайт «Судова Влада України».

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у зв`язку з неможливістю здійснення поштового відправлення зі місцем його мешкання, повідомлявся за допомогою оголошення на сайті місцевого суду (а.с. 15, 17). Іншої адреси ОСОБА_1 під час складання протоколу не зазначив. 19.12.2024 року захисник адвокат Матюха К.О., діюча в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернулась із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. Апеляційну скаргу подала 23.12.2024 року.

На підставі викладеного, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі захисник адвокат Матюха К.О., діюча в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що працівником поліції не повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього ознак сп`яніння, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказує, що відеозапис поліцейських не містить доказів факту керування автомобілем.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складений о 10-32 годині, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП складена о 10-33 годині, при цьому відеозапис поліцейських зафіксований о 10-43 годні, а тому наданий відеозапис не є належним та допустимим доказом. Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими доказами, не може слугувати беззаперечним доказом вини.

Наголошує, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не містить необхідну інформацію, відео зйомка повинна вестися безперервно та примусове виключення заборонене.

Захисник адвокат Матюха К.О. та ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлялись про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, проте не повідомили причин своєї неявки, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляли.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю захисника адвоката Матюха К.О. та ОСОБА_1 , на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених у апеляційній скарзі; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_2 належно виконані.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 159189 від 26.10.2024 року; відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції від 26.10.2024 року, на ім`я ОСОБА_1 , на огляд до Добропільської МЦПР.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлена наявність обов`язкових ознак складу інкримінованого адміністративного правопорушення, зокрема факт керування транспортним засобом та відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що норми діючого КУпАП та Інструкції не вимагають щоб факт керування був зафіксований на відеозаписі поліцейських, законом передбачено лише доведення такого факту доказами.

Так, в апеляційній скарзі захисник вказує на відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , однак такий факт підтверджений сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи, зокрема відповідно до відеозапису поліцейських, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 спілкуючись із поліцейським підтвердив, що керував транспортним засобом КС3562, який також зафіксований на відео. В протоколі про адміністративне правопорушення не навів заперечень з цього приводу. Крім того, захисник в апеляційній скарзі не вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом КС3562, а лише зазначає на відсутність відеофіксації такого керування.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У апеляційного суду не викликає сумніву в достовірності зафіксованих фактичних обставин, відеозапис поліцейських є належним та допустимим доказом, оскільки є додатком до протоколу та відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На наданому відеозаписі повно та послідовно зафіксований перебіг подій, який дає підстави, поза розумним сумнівом стверджувати, про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. А тому доводи захисника щодо порушення безперервності фіксування є такими, що не заслуговують на увагу.

Доводи захисника, що зазначений час на відеозаписі пізніший ніж час складання протоколу, в даному випадку, не є таким порушенням, яке тягне за собою визнання доказу недопустимим. Так, на наданому поліцейськими відеозаписі, відображений весь перебіг подій, щодо погодження ОСОБА_1 із фактом керування транспортним засобом у зазначену в протоколі дату та факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, вказані обставини, період фіксації, відображення на відеозаписі саме ОСОБА_1 не заперечується стороною захисту. Апеляційний суд сприймає, 10 хвилин розбіжності у часі, технічною похибкою у приладі відеофіксації, що не спростовує зафіксованих подій.

Апеляційний суд звертає увагу, що відсутність відеофіксації наголошення поліцейським про наявність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , не спростовує їх наявності та повноважень у поліцейського надати вимогу щодо проходження відповідного огляду. Ознаки наркотичного сп`яніння виявлені у воді, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладено у протоколі про адміністративне правопорушення, у доданих до нього матеріалах, зокрема зіниці ока, що не реагують на зміну освітлення, бліда шкіра, млява мова.

Разом з цим, підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених розділом І Інструкції, ознак наркотичного сп`яніння. При цьому, жоден із нормативних документів не надає водію або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського, оскільки виявлення таких ознак є суб`єктивним судженням інспектора поліції, що в подальшому слугує підставою для проходження огляду водієм для спростування або підтвердження стану сп`яніння.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

клопотання захисника адвоката Матюха К.О., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 грудня 2024 року задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Матюха К.О., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

Апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА