Номер провадження 3/523/238/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2025 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Малиновський О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні №15 у м. Одесі матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №148634 від 12.10.2024 року, складеним о 00:51 годин відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній 12.10.2024р. о 00:18 годин за адресою: м. Одеса, Заболотного академіка, буд.4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Drager тесту, результат огляду 1,58% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначений на 20.12.2024р. був відкладений за клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Коюди М.А.

В судове засідання, призначене розглядом на 24.01.2025р. ОСОБА_1 не з`явився, без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Коюди М.А. надійшли письмові пояснення в яких він просить закрити провадження у справі посилаючись на те, що:

в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи належності електросамоката, про який зазначено у протоколі до механічного транспортного засобу;

працівниками поліції був порушений порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а саме, результат огляду був отриманий після повторної продувки пристрою з використання того самого мундштука, який був використаний в першій, невдалій, спробі;

у працівників поліції були відсутні правові підстави для зупинки ОСОБА_1 ;

матеріали справи не місять допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у місці та в час зазначені в протоколі.

Дослідивши матеріали справи, пояснення захисника Мовчана О.А., суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена і підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, зокрема:

протоколом серії ЕПР1 №148634 від 12.10.2024 року, складеним працівниками поліції о 00:51 годин відносно ОСОБА_1 , з якого убачається, що останній 12.10.2024р. о 00:18 годин за адресою: м. Одеса, вул. Заболотного академіка, буд. №4, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.10.2024р. згідно якого у ОСОБА_1 виявлене алкогольне сп`яніння - 1,58 проміле;

роздруківкою тесту Alkotest Drager №7510, щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводився зі згоди водія ОСОБА_1 на місці зупинки у встановленому законодавством порядку, за результатом огляду було виявлено у водія 1,58% проміле;

відеозаписом з ПВР, з якого убачається, що працівниками поліції 12.10.2024р. о 00.18 годині був зупинений ОСОБА_1 та після перевірки документів та підозри у перебуванні особи у стані алкогольного сп`яніння останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки так і у медичному закладі, при цьому йому були роз`ясненні права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження від огляду на стан сп`яніння. За результатами огляду,у водія ОСОБА_1 , за його згодою, , було виявлено 1,58% проміле, що стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

довідкою з інформаційного порталу Національної поліції про те, що ОСОБА_1 згідно електронної бази ІПНП України не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія отримував, документ НОМЕР_1 .

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення доведена, його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння,а відтак він підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Заперечення, надані захисником ОСОБА_1 у письмових поясненнях з приводу того, що електросамоката, про який зазначено у протоколі не віднесено до механічного транспортного засобу, є хибними з огляду на таке.

Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.

До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

Відповідно до п. 1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018.

Отже, коли електросамокат служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого, транспортним засобом є також низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Пунктом 1.5ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

За викладеного, слід зробити висновок про те, що електросамокат є транспортним засобом, а особа, яка ним керує є водієм, на підставі чого ОСОБА_1 , як водій, керував транспортним засобом і в ситуації, що розглядається був учасником дорожнього руху, який мав дотримуватись вимог ПДР України.

Щодо використання двічі мундштука ОСОБА_1 під час огляду, то під поняттям «одноразове використання» слід розуміти його використання однією особою, з метою запобігання його користування попередніми користувачами. З оглянутого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 використав одноразовий мундштук, який йому був наданий в герметичній упаковці та ним самостійно відкрито для застосовано. Відтак подвійне використання одним користувачем мундштука під час одного, безперервного дослідження, не може впливати на результати огляду.

Не заслуговують на увагу і посилання на те, що ОСОБА_1 не керував елетросамокатом, так як таке спростовується оглянутим судом відеозаписом, з якого вбачається зупинку ОСОБА_1 поліцейськими під час його керування. Крім того, під час перевірки документів та огляду, ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним самокатом.

Не погоджується суддя і з твердженнями захисника щодо неправомірності зупинки ОСОБА_1 представниками поліції, оскільки його було зупинено під час дії комендантської години о 00:18годині.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер та суспільну небезпеку скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суддя дійшов висновку про доцільність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а відтак з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605,60 гривень в дохід держави

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.

У випадку несплати штрафу у строки зазначені вище стягненню підлягає сума штрафу у подвійному розмір, а саме в розмірі 34000,00грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя