П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Омельченко І.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Встановив:

ОСОБА_1 17 грудня 2024 року о 22 год. 43 хв. у с. Марківка, вул. Молодіжна, 23 Полтавського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив наїзд на дерево та автомобіль отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 17 грудня 2024 року о 22 год. 43 хв. у с. Марківка, вул. Молодіжна, 23 Полтавського району Полтавської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 січня 2025 року адміністративні справи № 532/2928/24 (н.п. 3/532/72/2025), № 532/2930/24 (н.п. 3/532/49/2025) про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП об`єднано в одну справу та в одне провадження, присвоїно номер справи 532/2928/24, номер провадження 3/532/72/2025.

ОСОБА_1 свою вину у вчинених адміністративних правопорушеннях визнав повністю та прохав розстрочити штраф на 6 місяців у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, про що надав відповідну заяву

Винність ОСОБА_1 у вчинених адміністративних правопорушеннях підтверджується матеріалами справи:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 199070 від 18.12.2024 року;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 199072 від 18.12.2024 року;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Кобеляцька міська лікарня 18.12.2024 року 00 год. 05 хв.;

-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 ;

-відеозаписами.

Крім того, постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2024 року адміністративний матеріал за ч. 2 ст. 130 КУпАП було повернуто до відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області на доопрацювання для надання доказу повторного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яким є постанова суду, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На виконання постанови суду від 19 грудня 2024 року поліцейський повідомив, що при складанні протоколу серії ЕПР1 № 199072 від 18.12.2024 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП було допущено помилку в частині кваліфікації адміністративного правопорушення, а саме: не правильно вказано ч. 2 ст. 130 замість ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 199072 від 18.12.2024 року, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою настає у випадку повторного протягом року вчинення будь-якого порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, викладаючи сутність вчиненого правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейським не вказано про повторність вчинення особою будь-якого діяння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є єдиною кваліфікуючою ознакою, за наявності якої дії особи можуть кваліфікуватись за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини в законодавстві, який полягає в застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини в кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України в пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 року № 10-рп/2011 зазначив, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказав, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У даній справі встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за яке відповідальність регламентована ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно особа, яка вчинила це адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Враховуючи, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно статті 1 цього Кодексу, крім іншого, є запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, слід дійти висновку, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в протоколі, однак лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження.

З позиції Верховного Суду в постанові від 19 жовтня 2021 року по справі № 552/2540/20 вбачається, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації/зміни кваліфікації допускаються лише в бік покращення становища особи, зокрема, шляхом застосування закону про менш тяжке діяння. Закриття судом провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій, не узгоджується із завданнями судочинства. Відмова від переслідування особи за наявності в її діях ознак іншого караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено звинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного і створить умови для повторної віктимізації.

На підставі викладеного вище, дії ОСОБА_1 , які проявились у тому, що він 17.12.2024 року відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не можливо визнати такими, які вчинені повторно протягом року та кваліфікувати їх за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому вважаю за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 199072 від 18.12.2024 року.

Перекваліфікація інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення призведе до пом`якшення відповідальності та не порушує його прав і не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням конкретних обставин та характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, із застосуванням ст. 36 КУпАП, вважаю застосувати відносно ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір.

Згідно статті 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Оскільки для ОСОБА_1 дійсно є складним здійснити оплату штрафу одним платежем, тому наявні законні підстави для розстрочки виконання постанови про накладання адміністративного стягнення строком на 6 місяців.

Керуючись статтями 36, 40-1, 280, 283, 301, 304 КУпАП, суддя, -

Постановив:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 199072 від 18.12.2024 року.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити стягнення:

-за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави;

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі статті 36 КУпАП, шляхом накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розстрочити виконання цієї постанови в частині сплати штрафу в розмірі 17000,00 гривень строком на 6 місяців, встановивши щомісячну суму виплати штрафу: перший місяць 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень, а наступні п`ять місяців рівними частинами по 2720,00 (дві тисячі сімсот двадцять) гривень, щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 (шістсот п`ять грн. 60 коп.) гривень.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя