Справа № 276/175/25
Провадження по справі № 3/276/125/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року с-ще Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Бобер Д.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції № 4 Житомирського РУП ГУНП України в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №043007 від 25.01.2025, ОСОБА_1 25.01.2025 року близько 09 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчиняла домашнє насильство психологічного характеру відносно бабусі свого чоловіка гр. ОСОБА_2 , а саме висловлювалась словами нецензурної лайки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що потерпіла вимагала гроші за те, що вона живе з її онуком, що її розізлило і тому вони з потерпілою посварились, але нецензурними словами вона її не ображала. На даний час потерпіла має психічні розлади та перебуває під впливом ОСОБА_3 .

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу особу, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого,

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у цьому випадку є особа, що вчинила домашнє насильство.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:

1) подружжя;

2) колишнє подружжя;

3) наречені;

4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);

5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;

6) особи, які мають спільну дитину (дітей);

7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);

8) дід (баба) та онук (онука);

9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);

10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);

11) рідні брати і сестри;

12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);

13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;

14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;

15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

За положеннями частини 3 статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №043007, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно гр. ОСОБА_2 , яка є бабусею її чоловіка.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 не входить до переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, а також не відноситься до переліку інших родичів чи інших осіб, передбачених частиною 3 статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", оскільки вона із постраждалою гр. ОСОБА_2 не пов`язана спільним побутом, вони не мають взаємних прав та обов`язків та спільно не проживають.

Зважаючи на вищевказане, ОСОБА_1 в даному випадку не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки заподіяння або можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, насильство в яких було зумовлено дискримінаційним ставленням до потерпілого та якими цілеспрямовано і навмисно завдається шкода потерпілому.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 дискримінаційних дій по відношенню до ОСОБА_2 , спрямованих на спричинення шкоди її фізичному або психічному здоров`ю, оскільки нецензурна лайка у формі висловлювань ненормативною лексикою в межах конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який склався між ними на побутовому рівні, не підтверджує прямого умислу на вчинення домашнього насильства та заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

За таких обставин, суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, що зводиться до того, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі вищенаведеного, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши повно та об`єктивно наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому їй правопорушенні не доводиться належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.173-2, п. 1 ч. 1 247,284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області.

Суддя Бобер Д.О.