справа № 166/1875/24
провадження № 3/166/12/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 січня 2025 року сел. Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Свистун О.М., розглянувши скеровану Ковельським районним управлінням поліції ГУНП у Волинській області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив :

ОСОБА_1 14 грудня 2024 року о 08 год. 03 хв. на вул. Центральній у сел. Ратне Ковельського району Волинської області керував транспортним засобом "Audi А6", д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чимвчинив порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні 08 січня 2025 року винуватість у скоєнні правопорушення не визнав, пояснив, що дійсно у вказані в протоколі дату, час і місці був зупинений працівниками поліції. На вимогу поліцейського пройти огляд погодився, результат огляду виявився позитивним. Оскільки він у такій ситуації опинився вперше, тому розгубився й погодився із результатом, від проходження медичного огляду в лікарні відмовився. Однак упродовж двох годин від часу його зупинки з власної ініціативи пройшов платний медичний огляд на стан сп`яніння, результати якого були негативними.

Захисник Панасюк І.І. в судовому засіданні 08 січня 2025 року клопотав провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Клопотання мотивує тим, що працівники поліції безпричинно зупинили автомобіль під керуванням його підзахисного, тому підстав проводити огляд на стан сп`яніння, на його думку, не було. Крім цього, указав, що у протоколі про адмінправопорушення відсутній запис про роз`яснення особі передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП прав, здійснення відеофіксації та відомості про носій інформації й найменування технічного засобу відеозапису. ОСОБА_1 , будучи не згідним із результатом алкотестера, упродовж двох годин звернувся до лікарні, де пройшов повторний огляд на стан сп`яніння.

Факт учинення ОСОБА_1 указаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 197318 від 14.12.2024; роздруківкою тесту на алкоголь за допомогою газоаналізатора "Алкофор 507" № 00162 від 14.12.2024, згідно з якою в організмі ОСОБА_1 виявлено 0,68 проміле алкоголю; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого підставою для проведення огляду є запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, почервоніння обличчя, за результатами огляду в організмі ОСОБА_1 виявлено 0,68 проміле алкоголю; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.12.2024, згідно з яким ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у КНП "Ратнівська ЦРЛ".

Крім цього, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення доводиться безперервним відеозаписом із нагрудної камери поліцейського з фіксацією фактів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та процедури огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, в результаті якого в організмі останнього виявлено 0,68 проміле алкоголю. Згідно із відеоааписом поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП права, тому доводи захисника про протилежне є безпідставними. ОСОБА_1 , пройшовши огляд на стан сп`яніння, погодився із результатом алкотестера 0,68 проміле й відмовився від медичного огляду в лікарні.

Доводи захисника про те, що у поліцейського були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, і така зупинка є незаконною, є безпідставними, оскільки предметом доказування є фактичні дані щодо перебування особи, яка керувала транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.9а ПДР України.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Не обумовлюють визнання відеозапису недопустимим доказом відсутність відомостей про технічний пристрій відеозйомки та носія відеофайлу, як про це стверджує захисник. Так, захисник достовірності зафіксованих на носії відомостей не оспорює, згідно із Законом України "Про електронні докази та електронний документообіг" незалежно від носія інформації електронний доказ є оригінальним. Так, постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.03.2021 р. у справі №554/5090/16-к (провадження №51-1878кмо21) розтлумачено порядок оцінки електронного доказу та його допустимості. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність складу правопорушення з огляду на висновок лікаря Ратнівської ЦРЛ №221 про неперебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , здійсненого за ініціативою останнього 14 грудня 2024 року о 09 год 55 хв із застосуванням технічного засобу "Аміофор-307".

Жоден доказ не має для суду наперед установленої сили, а оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. Так, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, установлений порядок проходження водіями транспортних засобів огляду на стан сп`яніння. Такий порядок передбачає право водія за наявності ознак сп`яніння пройти медичний огляд у найближчому медичному закладі або ж пройти такий огляд у разі незгоди із результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу. Огляд у медичному закладі проводиться за направленням поліцейського із відеофіксацією процедури огляду та отриманих результатів або ж у присутності понятих. Оскільки консультаційний висновок спеціаліста №221 від 14.12.2024 здобутий без дотримання указаних умов, відтак, на переконання суду, він є недопустимим доказом.

Ураховуючи встановлені на підставі досліджених доказів обставини, суд уважає доведеною виунватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зважаючи на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, суд накладає на нього безальтернативні основне і додаткове стягнення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 280, 283, 284 ч.1 п. 1 КпАП України,

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів ГУК у Волин.обл/смт Ратне/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371, номер рахунку (IBAN) UA0003566, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст. 308 ч. 2 КУпАП в разі несплати штрафу особою, яка притягується до адмінвідповідальності, в добровільному порядку не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови стягнути у порядку примусового виконання подвійний розмір штрафу 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. (отримувач коштів ГУК у Волин.обл/смт Ратне/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371, Банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN) UA0003566).

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун