П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.01.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.173 КУпАП,

встановив:

06.11.2024 о 23:55 год. за адресою м. Львів, вул. Бойчука, 34 ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся, образливо чіплявся, погрожував, ображав (перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння) на адресу працівників поліції та перехожих, чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, за що передбачена відповідальність ст. 173 КУпАП.

10.12.2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Талалаєвої О.Ю. надійшли пояснення в яких вказує, що ОСОБА_1 , до перехожих не чіплявся, не погрожував та не ображав, а події за складеним протоколом не відбувались в громадському місці. Натомість саме працівники поліції провокували ОСОБА_1 , переслідували його та спеціально світили в очі ліхтарем. ОСОБА_1 не порушував спокій громадян, гучно не кричав, працівниками поліції не конкретизовано, яким чином дії ОСОБА_1 вплинули на спокійну обстановку суспільного життя. Зазначає, що у ОСОБА_1 , був відсутній умисел на вчинення дрібного хуліганства. Працівниками поліції не було повідомлено, що ОСОБА_1 вчиняє адміністративне правопорушення, не було повідомлено підстав для пред`явлення ОСОБА_1 своїх паспортних даних. Працівниками поліції також було порушено право ОСОБА_1 на правову допомогу. Просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєному заперечив.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 06.11.2024 року він та ОСОБА_1 біля кіоску пили воду, потім приїхали працівники поліції, які одразу були налаштовані агресивно.

Поліцейська взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП Фот С.Б. в судовому засіданні пояснила, що на службовий планшет надійшло завдання, у зв`язку з надходженням повідомленням на лінію «102». Заявником була особа, яка проживає в будинку де відбувалась подія. Спочатку ОСОБА_1 ховався ззаді магазину, розпиваючи алкогольні напої. Потім почав агресивно себе поводити, виражатися нецензурною лайкою, погрожувати. Згодом до нього підійшли його знайомі, які намагалися заспокоїти ОСОБА_1 , але він і в їхній присутності нецензурно виражався. Потім ОСОБА_1 почав тікати. Напарнику вдалось його наздогнати за кілька будинків. Після цього ОСОБА_1 було доставлено у відділок поліції, викликано швидку медичну допомогу. Свідок стверджувала, що вони ніяким чином не провокували ОСОБА_1 , в обличчя ліхтариком не світили.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Юхименко І.І. в повній мірі підтримала письмові пояснення, які подані на адресу суду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, проаналізувавши пояснення свідка та працівника поліції, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ст.173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху та ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян, пошкодження будь-якого майна у незначних розмірах та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До поняття "інші подібні дії" слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не потягло тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 № 2899-ІУ).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння походить із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (постанова ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).

Як встановлено з матеріалів справи, дані дії ОСОБА_1 були вчинені на вул. Бойчука, 34 у м. Львові, тобто посеред вулиці міста (територія біля житлових багатоповерхівок), що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, а відтак, суд вважає дане місце громадським.

Твердження захисника про те, що працівники поліції провокували ОСОБА_1 спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 ображав працівників поліції нецензурними словами та лайкою, протягом усього часу спілкувався з працівниками поліції зухвало, на підвищених тонах. На кліпі 0 зафіксовано, що працівники поліції ліхтариком світили під ноги, так як була темна пора доби, а не в обличчя ОСОБА_1 .

Пізніше ОСОБА_1 стверджував, що у нього є агресія до працівників поліції (кліп 0, мітка часу 00:03:25). Працівниця поліції неодноразово просила ОСОБА_1 тримати дистанцію. Потім ОСОБА_1 почав відходити в невідомому напрямку, а на вимогу поліцейських пред`явити документи не реагував, а потім побіг.

О 00:00:58 (кліп 0) ОСОБА_1 було затримано, роз`яснено права, застосовано спец. засіб кайданки. Працівники поліції запитували ОСОБА_1 чи потребує він огляду лікаря або медичної допомоги, на що останній відповіді не давав. У відділку поліції Кусю І.І. були викликано швидку допомогу та адвоката.

Доводи захисника, що поліцейськими не було пред`явлено ОСОБА_1 службові посвідчення на підтвердження повноважень щодо вимагання документів, що посвідчують особу, то такі не заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію України», звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

На відеозаписі, який долучено до матеріалів справи (кліп 0) зафіксовано, що працівник поліції назвав своє прізвище, посаду та спеціальне звання, однак ОСОБА_1 не вимагав у працівників поліції пред`явити службове посвідчення, тому такого обов`язку у них не було.

Крім того, згідно ст.32 Закону України «Про Національну поліцію України», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Суд також наголошує, що про умисел на порушення громадського порядку, свідчать активні дії ОСОБА_1 , який безпричинно, з хуліганських спонукань ображав нецензурною лайкою працівників поліції, а також виражався нецензурними словами і в присутності двох його знайомих.

Таким чином, у працівників поліції були законні підстави вимагати у ОСОБА_1 , пред`явити документи що посвідчують особу, у зв`язку з повідомленням, яке надійшло на «102».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджена наявними у справі належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД 3128552 від 07.11.2024 року;

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксована подія за участі ОСОБА_1 ;

протоколом АЗ №131087 про адміністративне затримання від 07.11.2024 року;

рапортом працівника поліції про те, що 06.11.2024 року здійснюючи патрулювання у складі екіпажу «Омега - 503» на службовий планшет надійшло повідомлення «Адмініправопорушення», а саме, що по вул. Бойчука, 34 у м. Львові о 23 год. 48 хв. заявник повідомив, що група 5-6 осіб голосно розмовляють, сміються, чіпляються перехожих. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено особу, котра при появі працівників поліції почала агресивно себе поводити, розпиваючи слабоалкогольні напої, голосно галасували біля магазину «Продукти». При спробі встановити громадянина, останній почав втікати. Даного громадянина було затримано із застосуванням спеціального засобу «кайданки» та доставлено в ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області;

постановою по справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2024 року, згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. за ч.1 ст. 178 КУпАП.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення надані свідками, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 173 КУпАП, яка доведена повністю.

Саме тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ст. 173 КУпАП у виді мінімального штрафу.

Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.23,33,40-1,283,284 КУпАП,ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одну) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційного скарги через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.