ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/127/25 Справа № 697/1834/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Сивухін Г. С. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 17 серпня 2024 року о 00:30 год. в м. Каневі по вул. 206 Дивізії, 3, керував автомобілем Мазда 3, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що він не був присутнім у судовому засіданні та копію оскаржуваної постанови не отримував.

Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7. 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи, всебічно не з`ясував обставини справи, розглянувши справу поверхнево, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в його діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

При апеляційному перегляді ОСОБА_1 підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, додатково вказавши. що працівники поліції його не зупиняли. У той момент коли під`їхали поліцейські, він перебував в автомобілі на місці для паркування. Відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння, через те, що не керував автомобілем.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№ 495019 від 17 серпня 2024 року, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, відмовився.

Суд першої інстанції надав належний аналіз відеозаписам, доданим до протоколу, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 17 серпня 2024 року о 00:30 год. відмовився від освідування на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею місцевого суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а отже на нього не може бути накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП свого підтвердження не знайшли.

Обставини вчинених правопорушень уповноваженою особою патрульної поліції були встановлені, виходячи, зокрема й з пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Зі згаданого відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що він керував транспортним засобом та їхав з роботи.

Отже ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення визнав факт керування транспортним засобом.

За таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 у даному випадку є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук