"28" січня 2025 р. Справа № 363/6292/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127-1 КУпАП.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №201920 від 25.11.2024 року слідує, що 05.11.2024 року о 13 год. 34 хв. в Київській області в м. Вишгороді по вул. Новопромислова, 5, ОСОБА_1 , будучи керівником пункту технічного контролю ТОВ «Євростандарт система», видав протокол перевірки технічного стану транспортного засобу за №01297-00944-24 на транспортний засіб марки Volvo FL612, д/н НОМЕР_1 , з порушенням Порядку проведення ОТК, а саме: до реєстру результатів ОТК внесено інформацію в якій зазначено, що транспортний засіб належить до категорії «№2», водночас, згідно відомостей з державного реєстру транспортних засобів, тип даного транспортного засобу вантажний, тому даний транспортний засіб належить до категорії №3, чим порушив п. 12 та п. 18 Постанови КМУ від 30.01.2012 року за №137.

В провину ОСОБА_1 інкримінується вчинення ним адміністративного равопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 127-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ст. 127-1 ч. 1 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А відтак, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Представник особи, що притягається до відповідальності адвокат Ковальчук Д.І. просив суд закрити провадження по вказаній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилався на те, що матеріали справи не містять протоколу перевірки технічного стану зазначеного транспортного засобу, а тому встановити орган та особу, яка його видала не є можливим, отже відсутній доказ, на підставі якого можна дійти висновку чи порушила особа п. 12 та п. 18 зазначеної постанови КМУ. Також суть правопорушення, викладена в протоколі, не відповідає вимогам закону, не конкретизовано яким чином він порушив порядок проведення перевірки технічного стану транспортного засобу, формулювання зазначеного в протоколі правопорушення не відображає всіх ознак правопорушення за ч. 1 ст. 127-1 ч. 1 КУпАП. В протоколі зазначено, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 , як посадовою особою, керівником пункту технічного контролю ТОВ «Євростандарт Система», проте жодних доказів на підтвердження перебування особи за вказаній посаді до протоколу не долучено, не визначено які обов`язки ОСОБА_1 , як посадовою особою, останнім не виконано. Не зазначено який п. ПДР України порушено ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України». Так, у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року за N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Судом встановлено, що 25.11.2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №201920, згідно якого 05.11.2024 року о 13 год. 34 хв. в Київській області в м. Вишгороді по вул. Новопромислова, 5, ОСОБА_1 , будучи керівником пункту технічного контролю ТОВ «Євростандарт система», видав протокол перевірки технічного стану транспортного засобу за №01297-00944-24 на транспортний засіб марки Volvo FL612, д/н НОМЕР_1 , з порушенням Порядку проведення ОТК, а саме: до реєстру результатів ОТК внесено інформацію в якій зазначено, що транспортний засіб належить до категорії «№2», водночас, згідно відомостей з державного реєстру транспортних засобів, тип даного транспортного засобу вантажний, тому даний транспортний засіб належить до категорії №3, чим порушив п. 12 та п. 18 Постанови КМУ від 30.01.2012 року за №137.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-1 ч. 1 КУпАП органом поліції до матеріалів справи додано: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №201920 від 25.11.2024 року; лист начальника РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях С. Петрова; висновок про визнання протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу недійсним від 06.11.2024 року; копію довідки про перевірку технічного стану ТЗ; копії фотознімків транспортного засобу; копію реєстраційної картки транспортного засобу марки Volvo FL612, д/н НОМЕР_1 ; лист інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ст. лейтенанта поліцій О. Коренчук; відеозапис.

Відповідно до ст. 245 КУпАП - завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч. 1 ст. 127-1 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за видачу документа про технічну справність транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, з порушенням порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу, що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 127-1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Суб`єкт правопорушення - спеціальний (посадові особи). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається зокрема у формі видачі документа про технічну справність транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, з порушенням порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу.

Вказана стаття є банкетною та відсилає до інших нормативно правових актів, що регулюють порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації.

Правові засади проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу врегульовано Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі Порядок).

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Отже, протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, являє собою відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення та має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення мають відображатися всі істотні обставини справи та елементи складу адміністративного правопорушення. При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається саме на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП - розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, який по своїй суті є висунутим особі обвинуваченням не визначено, які конкретні норми статті, пункти нормативно правового акту було порушено ОСОБА_1 при видачі протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, передбачені Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів та ДСТУ 3649-0010.

Крім того у матеріалах, наданих суду, відсутній сам протокол перевірки технічного стану ТЗ, на який є посилання по суті висунутого особі обвинувачення. Формулювання обвинувачення у вищевказаній формі є неконкретним і не зрозумілим, що позбавляє можливості особу ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи повинні діяти у точній відповідності із законом.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі за №36673/04 «Малофєєва проти росії» та від 20.09.2016 року у справі за №926/08 «Карелін проти росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що: «формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.».

Також, у відповідності до вимог ст. 14 КУпАП - посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Посадова особа це службовець, наділений владними повноваженнями, які займають постійно чи тимчасово на державних або комунальних підприємствах посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням.

В той же час, в матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які докази, які б свідчили, що особа на яку складено протокол ОСОБА_1 є дійсно посадовою особою, на яку покладено обов`язок перевірки технічного стану такого транспортного засобу та видача документа про його технічну справність, за порушення якого він притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127-1 КУпАП. А відтак, суду не надано жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 є керівником пункту технічного контролю ТОВ «Євростандарт система» та є відповідальним за видачу документів про технічну справність транспортних засобів товариства.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є посадовою особою та виконує організаційно розпорядчі та адміністративні обов`язки в силу покладених на нього повноважень, тобто є суб`єктом, який може нести відповідальність за ч. 1 ст.127-1 КУпАП .

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст. 280 КУпАП слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, суд дійшов висновку, що по даній справі не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-1 ч. 1 КУпАП.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі за №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі за №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-1 ч. 1 КУпАП.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку суд приходить до висновку, що в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-1 ч. 1 КУпАП, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 127-1, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 127-1 ч. 1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Дьоміна