Справа №: 148/2700/24
Провадження №: 3/148/17/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: Ковганича С.В.

за участю правопорушника ОСОБА_1

захисника правопорушника Романішіна Є.В.

свідка ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за порушення ст.130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

24.11.2024о 00:08 водій ОСОБА_1 в м. Тульчині по вул. Леонтовича керуючи автомобілем «Land Rover» д/н НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а саме з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей) та відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не визнав, пояснивши, що 24.11.2024 в м. Тульчині по вул. Леонтовича автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння не керував. 23.11.2024 він разом зі своїми колегами повертався з відрядження з м. Київ, близько 23:40 рухались в м. Тульчині на автомобілі «Land Rover» д/н НОМЕР_1 під керуванням його колеги ОСОБА_2 . В зв`язку із поломкою сигналізаційної системи автомобіль перейшов в аварійний режим, водій ОСОБА_2 припаркувався на узбіччі та припинив рух. Він зателефонував дружині, щоб вона підвезла дублікат радіомітки сигналізаційної системи. Припаркувавшись, вони вийшли на вулицю покурити. Згодом стало холодно і вони сіли в автомобіль, він сів за кермо припаркованого автомобіля та продовжив чекати дружину. Згодом до них під`їхав екіпаж патрульної поліції, він вийшов з водійського сидіння авто і працівники поліції запитали чого вони порушують комендантську годину. Він повідомив що повертаються з відрядження та ще завозили товариша. При спілкуванні працівники поліції повідомили, що у них є підозра, що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на що він заперечив. Працівники поліції повідомили, що він має право пройти огляд на стан сп`яніння на місці із застосуванням спеціального приладу, або в закладі охорони здоров`я, або відмовитись від проведення огляду на стан сп`яніння. Оскільки він автомобілем не керував, він не розумів чому від нього вимагають проходити огляд на стан сп`яніння. Він повідомляв працівників поліції, що алкоголю не вживав, автомобілем не керував, а керував його товариш та в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Проте всі його заперечення працівники поліції не брали до уваги. Вважає, що протокол за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП відносно нього суперечить об`єктивним обставинам справи та дії працівників поліції є не законними, а притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним.

Захисник правопорушника, адвокат Романішін Є.В. в судовому засіданні вказав на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 130 ч. 1 КУпАП та подав клопотання про закриття провадження в справі на підставі ст. 247 ч. 1 п.1 КУпАП. При цьому також вказав на порушення зі сторони працівників поліції вимог КУпАП щодо складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а також щодо проведення огляду на стан сп`яніння. Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП не містить зазначення долучених доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тому в суду не має можливості встановити вину правопорушника та притягнути його до відповідальності. Окрім того, зі встановлених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами саме факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що виключає склад ст. 130 ч.1 КУпАП. Сам лише протокол про адміністративне правопорушення та надані відеозаписи з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського не є належними доказами стану алкогольного сп`яніння. Вважає, дії працівників поліції не законними, а притягнення правопорушника ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП безпідставним, що є підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо останнього з підстав встановлених ст. 247 ч. п.1 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що 23.11.2024 він разом зі ОСОБА_1 повертався з відрядження з м. Київ, близько 23:40 рухались в м. Тульчині на автомобілі «Land Rover» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , але автомобілем керував він. В зв`язку із поломкою сигналізаційної системи автомобіль перейшов в аварійний режим і він зупинив автомобіль припаркувався на узбіччі та припинив рух. ОСОБА_4 зателефонував дружині, щоб вона підвезла дублікат радіомітки сигналізаційної системи. Припаркувавшись вони вийшли на вулицю покурити. Згодом стало холодно і вони сіли в автомобіль, але ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля, а він на пасажирське сидіння та продовжив чекати дружину. Згодом до них під`їхав екіпаж патрульної поліції, ОСОБА_4 вийшов до працівників поліції, він не виходив. Про що була розмова між працівниками поліції і ОСОБА_4 йому не відомо. Тільки через деякий час коли працівники поліції поїхали, ОСОБА_4 йому повідомив, що працівники поліції склали відносно нього протокол за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 290842 від 24.11.2024, (а. с. 2), який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені обставини і суть правопорушення, передбачені ст. 130 ч.1 КУпАП;

- акт огляду та направлення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.3,4);

- СD диском з відеозаписом, який належить Тульчинському РВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.6).

Твердження ОСОБА_1 та його захисника проте, що складовою частиною ст. 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом, а ОСОБА_1 автомобілем не керував і що відсутність доказів керування транспортними засобами виключають відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП, а також про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, є таким, що не знайшли свого підтвердження під час дослідження доказів в судовому засіданні. Така позиція правопорушника та його захисника розцінюється судом як захисна позиція, направлена на уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою інспектором СРПП Тульчинського РВП з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, та містить дату і місце його складання, дані про особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто має в собі всі необхідні відомості для вирішення справи і прийняття відповідного процесуального рішення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, працівниками поліції дотримані вимоги ст.254-256 КУпАП та розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р.

Жодних пояснень щодо незгоди з діями працівника поліції з приводу незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, під час складання протоколу ОСОБА_1 не викладено.

Із правами, встановленими ст.63 Конституції України, зокрема з правом на захист і ст.268 КУпАП ОСОБА_1 ознайомлений.

Будь-яких зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував, окрім того матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 не надав.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення, на переконання суду є належним та допустимим доказом, так як то передбачено ст. 251 КУпАП, оскільки відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому зазначені наявні у ОСОБА_1 ознаки стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінки).

Зазначена у протоколі інформація співпадає з обставинами, зафіксованими та долучених до протоколу відео файлах з боді-камер працівників поліції, зокрема на оглянутому відеозаписі відзнятому на місці події, який відповідає вимогам та положенням ст. 251 КУпАП, містяться керування автомобілем саме ОСОБА_1 , оскільки автомобіль останнього був зупинений працівниками поліції 24.11.2024 о 00:08 год. в населеному пункті за допомогою проблискових маячків та звукового сигналу. Із відеозапису встановлено, що в 00:07:11 год., 24.11.2024, поліцейський автомобіль здійснюючи рух ввімкнув проблискові маячки синьо-червоного кольору та подав звуковий сигнал про зупинку попереду рухаючого транспортного засобу. О 00:07:30, поліцейський автомобіль зупинився. Тобто, на протязі 19 сек. поліцейський автомобіль рухався позаду транспортного засобу, який рухався попереду, з поданням відповідних сигналів про зупинку.

Зупинившись, з автомобіля «LandRover» д/н НОМЕР_1 , зі сторони водія вийшов саме ОСОБА_1 . Працівниками поліції було зупинено даний автомобіль у зв`язку з тим, що з 00:00 год. діє комендантська година. На запитання поліцейського «Чому рухаєтесь в комендантську годину», відповів: «Товариша завозив». У ході бесіди працівником поліції було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, після чого останньому було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» або в медичному закладі у встановленому законом порядку, проте ОСОБА_1 ухилявся із відповіддю, не виконував вказівок та пропозицій поліцейських при виконанні ними своїх обов`язків. Працівником поліції, неодноразово було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і у найближчому медичному закладі, проте ОСОБА_1 всі пропозиції пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння ігнорував, чіткої відповіді не надавав, лише запитував працівника поліції, що не розуміє, чому має проходити огляд на стан сп`яніння, просив почекати. Окрім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , жодного разу не заперечив той факт, що автомобілем він не керував, а, що автомобілем керував гр. ОСОБА_2 , і що він перебуває в автомобілі. Також на відео файлах відсутні відомості про наявність свідка ОСОБА_2 . Поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився, шляхом експресивної поведінки та намагався спотворити адміністративну процедуру та ухилитись від відповідальності. На що поліцейський попередив ОСОБА_1 , що ухилення від відповіді на проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння буде оцінено, як відмова пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Суд погоджується з тим, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ненадання відповіді на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння розцінюється як відмова від проходження зазначеного огляду та працівниками поліції правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі.

Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, не бажання водія) ПДР не містять.

Пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що він керував автомобілем, а не ОСОБА_1 суд не бере до уваги та оцінює їх як неправдиві, спрямовані на унеможливлення притягнення до відповідальності його знайомого ОСОБА_1 та відхиляє їх, оскільки вони суперечать обставинам події, а саме з відеозапису відзнятому на місці події чітко вбачається, що після зупинки працівниками поліції автомобіля «Land Rover» д/н НОМЕР_1 , зі сторони водія виходить саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . Окрім того, ОСОБА_2 , якщо останній перебував в автомобілі, з автомобіля не вийшов та не повідомив одразу ж при зупинці працівникам поліції, що він перебував за кермом, а не ОСОБА_1 так само як і ОСОБА_1 жодного разу не повідомив працівникам поліції, що автомобілем керував саме ОСОБА_2 .

Відомості, що відображені на відеозаписі і які були надані для дослідження суду, узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. ОСОБА_1 не заперечує, що на відео відображений саме він та те, що таке відео знімалося в період, коли мала місце подія, та останній не зазначав, що такі обставини не відповідають дійсності. Досліджений в судовому засіданні відеозапис є інформативним, містить у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Таким чином, досліджений судом відеозапис об`єктивно підтверджує правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення, та в той же час спростовує доводи ОСОБА_1 та його захисника.

Фактичні обставини, які були предметом дослідження дають підстави суду з достовірністю констатувати факт скоєння особою яка притягується до відповідальності правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ст.130 ч.1КУпАП.

Відповідно до ст. 266 ч. 2 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення".

Відповідно до пунктів другого, четвертого, шостого розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами вказаної вище Інструкції з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові ( пункт сьомий Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Згідно п. 12 розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 №1306 учасник дорожнього руху - це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність, а відтак повинен виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року, із змінами внесеними згідно Постанови Верховного Суду №18 від 19.12.2008 року, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Зважаючи що наявними доказами у справі підтверджується факт ухилення (пасивна відмова) ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що є фактично відмовою від освідування, суд доходить висновку, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення відповідно до ст. 130 ч.1 КУпАП.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Тому згідно зі ст. 33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка вчинила правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, що створює потенційну загрозу для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст. 23 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 4 ч. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки з 01.01.2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб незмінився на 2025 рік та становить 2920,00 грн., тому вважаю за необхідне, що з правопорушника підлягає стягненню 605,60 грн. судового збору в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 130, 283, 287, 289 КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. (Рахунок UA0002001, Отримувач ГУК у Вінницькій обл./Він. обл./21081300, Код отримувача 37979858, Банк отримувача Казначейство України (ел.адм..подат.) .

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA 0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.307,308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцем знаходженням майна. Відповідно до вимог ст. 308 ч.2 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя