Справа № 138/697/24
Провадження № 33/801/111/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., за участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП; справу закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 6058,24 грн.

У постанові суду зазначено, що 29 лютого 2024 року о 09 год. 33 хв. по вул. Юності,1 в с. Немія Могилів-Подільського району Вінницької області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався під керуванням ОСОБА_2 . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до висновку експерта №2096/2097/24-21 від 21 листопада 2024 року, в заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки «Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.п.10.1, 10.9, а водій автомобіля марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 технічними нормами вимог п.12.3 ПДР України. Причиною виникнення події даної ДТП, з технічної точки зору, стала невідповідність дій водія автомобіля марки «Опель Меріва», державний номер НОМЕР_1 технічним нормам вимог п.п.10.1, 10.9 ПДР України. В діях водія автомобіля марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 , невідповідностей вимогам ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДПТ, не вбачається. В заданій дорожній ситуації невідповідність дій водія автомобіля марки «Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 , технічним нормам вимог п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, з технічної точки зору, перебували у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП 29 лютого 2024 року.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом та створив небезпеку для руху іншого транспортного засобу, і його вина доведена у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки адміністративне правопорушення було вчинено 29 лютого 2024 року, протокол надійшов до суду 06 березня 2024 року, судові засідання неодноразово відкладались за клопотанням сторони захисту, призначенням та проведенням експертизи, станом на день винесення постанови строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП закінчились, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Прийшовши до висновку про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд вважає, що понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення експертизи в сумі 6 058,24 грн слід стягнути з останнього на користь держави.

Не погодившись із такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення без стягнення витрат за проведення експертизи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що є грубим порушенням процесуального закону.

Окрім того місцевий суд дійшов хибного висновку про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення судової експертизи. Ані суд, ані експерт не повідомляли його про платність та дороговартісність такої експертизи. До того ж із висновком експерта ОСОБА_1 не погоджується.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 29 лютого 2024 року серії ААД №182124, 29 лютого 2024 року о 09 год. 33 хв. по вул. Юності, 1 в с. Немія Могилів-Подільського району Вінницької області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався під керуванням ОСОБА_2 . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а. с. 3).

На а. с. 4 схема ДТП.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції 29 лютого 2024 року, він близько 08 год. 40 хв. перебував у с. Немія у магазині «Петро Буд», після чого сів у своє авто «Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 , почав рух заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого викликали працівників поліції (а. с. 6).

Як видно із письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції 29 лютого 2024 року, він близько 08 год. 40 хв. їхав в школу на роботу в с. Немія, біля магазину «Петро Буд» сталося ДТП між його автомобілем «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобілем «Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований, а коли зрівнявся з парковкою, ОСОБА_2 відчув удар у свій автомобіль. Після зіткнення викликали працівників поліції. (а. с. 7).

Відповідно висновку експерта №2096/2097/24-21 від 21 листопада 2024 року, в заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 , повинен був керуватись технічними нормами вимог п.п.10.1, 10.9, а водій автомобіля марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 , технічними нормами вимог п.12.3 ПДР України. Причиною виникнення події даної ДТП, з технічної точки зору, стала невідповідність дій водія автомобіля марки «Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 , технічним нормам вимог п.п.10.1, 10.9 ПДР України. Дії водія автомобіля «Opel Meriva» державний номер НОМЕР_1 не відповідали технічним нормам вимог п.п.10.1, 10.9 ПДР України. В діях водія автомобіля марки «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 , невідповідностей вимогам ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДПТ, не вбачається. В заданій дорожній ситуації невідповідність дій водія автомобіля марки «Опель Меріва», д.н.з. НОМЕР_1 , технічним нормам вимог п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, з технічної точки зору, перебували у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП 29 лютого 2024 року.

Згідно із п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Положеннями ст. 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі (п. 1 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395).

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що є порушенням процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як встановлено, зазначені у протоколах події мали місце 29 лютого 2024 року, відтак, на момент винесення оскаржуваної постанови місцевим судом строк накладення стягнення минув.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань. Після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а зробив правовий висновок, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Стаття 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини або невинуватості особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Отже, доводи апеляційної скарги у цій частині апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Також підставними є доводи скаржника про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення судової експертизи.

Так, правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки, визначаються ЗУ «Про судову експертизу».

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, дізнавача, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

Оскільки висновок експерта №2096/2097/24-21 від 21 листопада 2024 року був складений за результатами судової експертизи, проведеної Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який є державною спеціалізованою установою, підстави для стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення експертизи відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Згідно із ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених частиною другою статті 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук