Провадження № 3/646/105/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Чорної Б.М.,

за участю секретаря судового засідання : Машко П.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

захисника : Антоненка І.М.,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення ст. 124 КпАП України,-

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 07.11.2024 р. серії ЕПР1 № 197664, 07 листопада 2024 року о 09 год. 30 хв. в м. Харкові на вулиці Харківській, біля будинку 84, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen transporter, д.н.з. НОМЕР_1 перед початком руху не переконався що це буде безпечним та допустив наїзд на поліцейського Стрільця М.В, внаслідок чого отримані механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР.

Інспектором УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Жиленко Д.С. дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні свою провину не визнав, вказав, що він не порушував п. 10.1 ПДР України, рух почав ще на вулиці Силікатній, на вул. Харківській жодного разу рух не починав, не перестроювався та не змінював напрямок руху. Зіткнення сталося внаслідок необачної поведінки ОСОБА_2 .

Захисник надав клопотання про закриття адміністративного провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свідок (особа, якій спричинено тілесні ушкодження) ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що немає ніяких претензій до ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Ця норма є бланкетною та вимагає чіткого зазначення в протоколі про адміністративного правопорушення, які саме вимоги ПДР України було порушено особою, та саме ці порушення повинні знаходитися в прямому причинному зв`язку з настанням зазначених негативних наслідків.

Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Як дослівно вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 197664 від 16.12.2024 року, 07 листопада 2024 року о 09 год. 30 хв. в м. Харкові на вулиці Харківській, біля будинку 84, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen transporter, д.н.з. НОМЕР_1 перед початком руху не переконався що це буде безпечним та допустив наїзд на поліцейського Стрільця М.В.

В діях ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Нормами КУпАП не надано процесуальних повноважень суду надавати іншу кваліфікацію діям особи, ніж ту, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, принаймні, виходити за межі обвинувачення (фактичних обставин правопорушення, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості ( ст. 62 Конституції). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Пунктом 10.1 ПДР України, зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Разом з цим, як вбачається зі схеми місця ДТП від 07.11.2024 року, взагалі відсутнє зображення місце наїзду, як і відсутні координати, а відображений тільки припаркований автомобіль, що унеможливлює зрозуміти, де саме на проїзній частині та на якій смузі руху розташовано місце зіткнення.

Крім того, з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , вбачається, що під час відпрацювання безпеки та порядку відповідно до розстановки сил та засобів 07.11.2024 екіпажем «Купол-2203» останній знаходився за адресою: м.Харків, вул.Харківська, буд.45/71, де в цей час по вул.Харківській з боку будинку №82/36 в бік будинку №84 рухався автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5. Стоячи посеред дороги на роздільній полосі у світло відбиваючій жилетці, маючи нашивки/шеврони та нагрудний знак, не заважаючи руху автомобілів, водій автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5, який порушив правила ПДР України умисно здійснив наїзд.

Крім того, з письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , які він підтвердив в судовому засіданні, вбачається, що під час відпрацювання із забезпечення публічної безпеки та порядку відповідно до розстановки сил та засобів, 07.11.2024 року знаходився біля будинку №82/86 за адресою: м.Харків, вул.Харківська, де в цей час рухався автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5, який здійснив наїзд на напарника, вдаривши його лівим боковим дзеркалом заднього виду, яке від удару розбилося та склалось, після чого водій продовжував рух.

Як підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який не зазначений в протоколі як свідок, однак його письмові пояснення як свідка долучені до Протоколу про адміністративне правопорушення, що 07.11.2024 року близько 09 год. 20 хв., він керував транспортним засобом SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 та рухався по вул. Харківській м. Харкова зі сторони вул. Достоєвського в бік проспекта Аерокосмічного, в районі буд. 84, безпосередньо за автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER T-5 д.н.3. НОМЕР_1 , сірого кольору, дорога мала по одній смузі руху в кожному напрямку та була поділена дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) та 1.5, рухались з невеликою швидкістю руху, якнайближче до правого краю проїзної частини, без будь-яких змін напрямку руху прямо, де помітив, як працівник поліції, який знаходився на зустрічній смузі для руху та стояв спиною до руху вищевказаних авто, щось перевіряючи у водія уншого (зустрічного) транспортного засобу, який був припаркований, не переконавшись в безпеці, різко почав відходити від припаркованого автомобіля, який нічим не був огороджений, рухаючись задом, опинившись на нашій смузі для руху, та бронежилетом, в який був одягнутий поліцейський, задів ліве дзеркало бокового виду автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER T-5 д.н.з. НОМЕР_3 , проігнорувавши міри безпеки та правила поведінки на проїзній частині.

Таким чином, суд констатує, що пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідків щодо траєкторії руху автомобіля об`єктивно не відповідають обставинам, зазначеним поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 197664 від 16.12.2024 року, оскільки не відомо яким чином та коли, перед початком руху водій ОСОБА_5 не переконався що це буде безпечно, адже будь якої зміни напрямку руху, маневру перестроювання, а тим паче початку руху, водій Volkswagen Transporter Т-5 д.н.з. НОМЕР_4 не виконував на ділянці руху у м. Харкові по вул. Харківській від перехрестя з вул. Силікатна до перехрестя з вул. Коновалова, що підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями свідків.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.10.1 ПДР України та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу, що не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Крім цього, суд зазначає, що пунктом п.1.10 ПДР України визначено, що учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

В поясненнях потерпілого ОСОБА_2 , зазначено, що останній здійснював заходи із забезпеченням безпеки дорожнього руху, тобто виконував роботу на проїзній частині та міг пересуватись в межах проїзної частини, в місцях, де рух пішоходів заборонений та попередньо ним обов`язково були встановлені на даній ділянці дороги проїзній частині знаки або огорожі, які б інформували водіїв про небезпеку при русі даною ділянкою дороги.

Однак суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи підтверджують той факт, що 07.11.2024 року о 09 год. 30 хв. за адресою: м. Харків вулиця Харківська, буд. 84, гр. ОСОБА_2 був саме пішоходом, а саме: аркуш справи 2 - супровідний лист за №28493/119/24-2024 від 08.11.2024 року та аркуш справи 3 - рапорт слідчого ВРЗуСТ слідчого управління ГУНІ в Харківській області майора поліції Олексія Семененко від 07.11.2024 року, де гр. ОСОБА_2 , 09.04.1985 року визначається як пішохід, а також відповідь Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції за № 22a3/41/14/012025 від 23.01,2025 року на адвокатський запит адвоката Антоненко I.M. про те, що службових перевірок та службових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 07.11.2024 року о 09 год. 30 хв. за адресою: м. Харків вулиця Харківська, буд. 84, не проводилось.

У даному випадку, ОСОБА_2 підпадає під категорію пішохід згідно п. 1.10 ПДР України, де вказано, що пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу.

Згідно п. 4.14. Правил дорожнього руху, пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що за змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У справах Малофєєва проти Росії ( Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії ( Karelinv.Russia , заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Суд не має права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, який покладений у даному випадку на орган поліції.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно, поза розумним сумнівом, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Отже, суд, вислухавши учасників судового розгляду, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, що на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.124, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суддя,-

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Б.М.Чорна