Єдиний унікальний номер судової справи 473/6738/24
Номер провадження 33/812/42/25 Головуючий у місцевому суді: Зубар Н.Б.
Категорія: ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївська область від 25 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №190321, який надійшов на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 06 грудня 2024 року, встановлено, що 17 листопада 2024 року близько 16 год. 30 хв. в місті Вознесенськ по вулиці Ювілейній біля будинку №12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку селища Олександрівка, проявив неуважність, не обрав безпечну швидкість руху, допустив виїзд на зустрічне узбіччя з послідуючим контактуванням з електроопорою та кутом будинку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №190316, який надійшов на розгляд до міськрайонного суду та був складений 06 грудня 2024 року, встановлено, що 17 листопада 2024 року близько 16 год. 30 хв. в місті Вознесенськ по вулиці Ювілейній біля будинку №12, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем марки та моделі ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та після скоєння ДТП вживав алкогольні напої в кареті швидкої допомоги до проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я з метою визначення стану алкогольного сп`яніння. Після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі шляхом відібрання крові на токсикологічне дослідження результат 3481 від 21 листопада 2024 року 1.51‰ (проміле). Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року справи про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Також, цією постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Крім того, вказаною постановою розстрочено ОСОБА_1 сплату штрафу у розмірі 34 000 грн. на 10 місяців зі сплатою по 3 400 грн. щомісячно з 07 січня 2025 року по 07 жовтня 2025 року.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічне узбіччя, що спричинило пошкодження споруд та транспортного засобу, а також після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав алкогольні напої.

Не погодившись із судовим рішенням, 03 січня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за порушення ОСОБА_1 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП, вказано, що в даній дорожньо-транспортній пригоді постраждав лише сам ОСОБА_1 і його транспортний засіб. Доказів будь-яких пошкоджень майна інших осіб матеріали справи не містять, претензій від потерпілих чи будь-яких інших осіб до нього не надходили. У зв`язку із цим, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за порушення ОСОБА_1 вимог пп.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП, вказано, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 саме вказаного адміністративного правопорушення.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності стверджує, що він в дійсності керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В письмових поясненнях він зазначив, що вживав алкогольні напої у кареті швидкої допомоги, бо так йому підказали працівники поліції, щоб зменшити відповідальність (нібито за ч.4 ст.130 КУпАП відповідальність менш сувора ніж за ч.1 ст.130 КУпАП).

Про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння зазначала свідок ОСОБА_2 , яка повідомила про це працівників поліції, та письмові пояснення якої є в матеріалах справи. Між тим, суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні клопотання про допит вказаного свідка у судовому засіданні.

Також міськрайонний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи є докази того, що слідчим першочергово кваліфіковані його дії саме за ч.1 ст.130 КУпАП.

За такого, на думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, він мав би нести відповідальність лише за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відповідальність за ст.124 та ч.4 ст.130 КУпАП він нести неповинен, оскільки шкоди іншим особам не завдав, а алкогольні напої вживав до вчинення ДТП.

Крім того, звернуто увагу на те, що матеріали справи не містять відеозапису працівників поліції від 17 листопада 2024 року.

В судове засідання апеляційного суду не з`явився прокурор, який повідомлявся судом про час та місце судового розгляду справи. Оскільки перегляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який проводиться в межах наявних у справі матеріалів, не може призвести до погіршення його положення, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності прокурора.

В судовому засіданні апеляційного суду від 28 січня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №190321 від 06 грудня 2024 року, за порушення п.12.1 ПДР, за яке передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.12.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.12.1 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Зокрема, ч.3 ст.41 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За п.12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №190321, який надійшов на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 06 грудня 2024 року, встановлено, що 17 листопада 2024 року близько 16 год. 30 хв. в місті Вознесенськ по вулиці Ювілейній біля будинку №12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки та моделі ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого зазначена ОСОБА_3 , рухаючись в напрямку селища Олександрівка, проявив неуважність, не обрав безпечну швидкість руху, допустив виїзд на зустрічне узбіччя з послідуючим контактуванням з електроопорою та кутом будинку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху. Дії водія ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.

Так, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також, протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вищевказаний протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень, зазначивши, що «піймав узбіччя».

З письмових пояснень водія ОСОБА_1 , відібраних 17 листопада 2024 року, вбачається що 17 листопада 2024 року близько 16 год. 30 хв. він, керуючи власним транспортним засобом автомобілем марки та моделі ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Київській у напрямку смт.Олександрівка зі швидкістю 50 км/год. з увімкненим ближнім світлом. Проїхавши залізничний переїзд, його різко занесло вліво, після чого він втратив керування та виїхав на зустрічне узбіччя, де зіткнувся з електроопорою та якоюсь будівлею. За яких причин відбулася дана ДТП йому не відомо. За кермом він перебував у тверезому стані. Алкоголь у вигляді однієї пляшки горілки він випив у кареті швидкої медичної допомоги по дорозі до лікарні.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , відібраних 17 листопада 2024 року вбачається, що вона рухалась по вулиці Ювілейній в місті Вознесенську, а на зустріч рухався транспортний засіб ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на заокруглій дорозі його почало заносити зліва направо, а саме виїхавши на зустрічну смугу руху з подальшим контактуванням з електроопорою, після чого здійснив контактування з будівлею магазину «Ювілейний». Коли вона зупинилась, то побачила як з транспортного засобу вийшов чоловік. Під час спілкування в чоловіка були явні ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю. Після чого вона викликала поліцію та швидку допомогу.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана схема дорожньо-транспортної події. За даними схеми місця ДТП, де зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП, зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17 листопада 2024 року вбачається, що транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2112 зазнав механічних пошкоджень, а саме: деформація кузова у лівій боковій задній частині та передній частині транспортного засобу.

Також у вказаному протоколі огляду зазначено, що магазин «Ювілейний» має незначні пошкодження фундаменту, а електроопора незначні подряпини.

За такого, зазначені вище докази, що наявні в матеріалах справи, переконливо доводять, що невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.12.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що заподіяння механічних ушкоджень власному технічному засобу не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи помилковими.

Так, ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, відповідальність за вказаною статтею не обумовлена пошкодженням лише тих транспортних засобів, які не належать правопорушнику. Більш того, матеріали справи не місять даних, що вказаний транспортний засіб належав саме водію ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Стосовно складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №190316 від 06 грудня 2024 року, за порушення пп.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно п.п.«є» п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Невиконання вимог п.п.«є» п.2.10 ПДР утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Зокрема, ч.4 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №190316, який надійшов на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 06 грудня 2024 року, встановлено, що 17 листопада 2024 року близько 16 год. 30 хв. в місті Вознесенськ по вулиці Ювілейній біля будинку №12, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем марки та моделі ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та після скоєння ДТП вживав алкогольні напої в кареті швидкої допомоги до проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я з метою визначення стану алкогольного сп`яніння. Після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі шляхом відібрання крові на токсикологічне дослідження результат 3481 від 21 листопада 2024 року 1.51‰ (проміле).

Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«є» п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав, письмово зазначивши, що «був тверезив, пив в швидкій машині».

17 листопада 2024 року у медичній установі відібрано біологічний матеріал (кров) для проведення дослідження, за результатами якого на підставі результату токсикологічного дослідження №3481 від 21 листопада 2024 року у біологічному матеріалі (крові), відібраному у ОСОБА_1 о 18:25 год., виявлено етанол у кількості 1.51 г/л (%)

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечує сам факт вживання алкоголю та перебування його у стані сп`яніння на час проведення медичного огляду, проте вказує на те, що вживав алкоголь до вчинення ДТП, а не після.

Між тим, вказані посилання ОСОБА_1 спростовуються його письмовими поясненнями, як в самому протоколі про адміністративне правопорушення, так і письмовими поясненнями на окремому аркуші, з яких вбачається, що алкогольні напої він вживав після вчинення ним ДТП у кареті швидкої медичної допомоги.

При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що 17 листопада 2024 року він не міг скористатись правовою допомогою, оскільки перебував у стані сп`яніння та стресу, а тому вищевказані письмові пояснення він надав з метою уникнення притягнення його, як він вважав, до більш суворої відповідальності, бо так йому підказали працівники поліції, апеляційний суд вважає безпідставними оскільки вказані посилання не підтверджено жодними доказами.

Більше того, з відеозапису працівників поліції під час складання протоколів про адміністративне правопорушення 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 також заперечував, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та наполягав на раніше наданих ним поясненнях від 17 листопада 2024 року про те, що він вживав алкогольний напій вже після ДТП у кареті швидкої медичної допомоги.

Посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на письмові пояснення ОСОБА_2 , яка зазначала, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння одразу після ДТП, що, на його думку, підтверджує факт вживання ним спиртних напоїв саме до ДТП, а не після, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на момент ДТП жодним чином не свідчить про неможливість вживання ним алкогольних напоїв після вчинення ДТП.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне ігнорування судом першої інстанції письмових пояснень свідка ОСОБА_2 оцінюється апеляційним судом критично, оскільки пояснення цього свідка не узгоджуються з письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , а також поясненнями останнього наданими під час спілкування з поліцейськими, що зафіксовано на відеозапису поліцейських.

Будь-яких додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції крім тих, які були досліджені судом першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Враховуючи сукупність доказів судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у вживанні після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, є порушенням вимог п.п.«є» п.2.10 ПДР та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано міськрайонним судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбачених ст.124 та ч.4 ст.130 КУпАП правопорушень поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вчинення останнім ДТП та вживання алкогольних напоїв після скоєння ДТП, який підтверджений, доказів протилежного матеріали справи не містять, а викладена в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 версія події, навпаки, не знайшла свого підтвердження.

Істотних порушень суддею міськрайонного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», §84).

З огляду на зазначене викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя міськрайонного суду дотримався положень ст.ст.33,36 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином оскаржувана постанова судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова