КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/500/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Русан А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Гармашем Михайлом Юрійовичем, на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року щодо притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №965544 від 29 липня 2024 року, водій ОСОБА_1 29 липня 2024 року о 05 годині 04 хвилин в м. Києві по вул. Ревуцького (шляхопровід, просп. Бажана, 40 в сторону вул. Вербицького) передав право керування водію ОСОБА_2 , котрий перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився. Власник транспортного засобу перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою Alcotest Drager 6820, результат 1,56‰, тест №5296.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9г Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керуванням транспортним засобом відсторонені.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - Гармаш М.Ю. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність лише за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Проте, працівниками поліції не було встановлено стану алкогольного сп`яніння у особи, якій апелянт передав керування своїм транспортним засобом.

Разом з тим, будь-які докази проходження особою, яка керувала транспортним засобом, ОСОБА_2 , огляду на стан алкогольного сп`яніння та його результат - відсутні.

Вказує, як вбачається із матеріалів справи, підставою для складання відносно апелянта протоколу про адміністративне правопорушення зазначена передача ним права керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Водночас, захисник апелянта зазначає, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився, відтак на нього було складено протокол серії ААД №965543. Отже, стану алкогольного сп`яніння, у визначеному законом порядку, в останнього встановлено не було, що вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення у діях апелянта.

Проте, судом першої інстанції зазначеним обставинам належної оцінки не надано.

Разом з тим, наголошує, що апелянт сам здійснював керування своїм транспортним засобом та не передавав його керування іншим особам. Дані обставини підтверджуються відеозаписами, наявними у матеріалах справи, де апелянт вказує, що сам керував своїм транспортним засобом, а ОСОБА_2 заперечує, що саме він керував транспортним засобом, що належить апелянту.

З огляду на вказане, на його думку, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, оскільки апелянт сам здійснював керування.

Враховуючи вищевикладене, захисник ОСОБА_1 - Гармаш М.Ю. просить апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його адвокат Гармаш М.Ю. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Гармаша М.Ю., дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 126 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами на один років.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Пунктом 1.9. Правил передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), допуском до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані сп`яніння або не має права ним керувати, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма під час руху, невідсторонення водія від керування тощо.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 965544 від 29 липня 2024 року, водій ОСОБА_1 29 липня 2024 року о 05 годині 04 хвилин в м. Києві по вул. Ревуцького (шляхопровід, просп. Бажана, 40 в сторону вул. Вербицького) передав право керування водію ОСОБА_2 , котрий перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився. Власник транспортного засобу перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою Alcotest Drager 6820, результат 1,56‰, тест №5296. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9г Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керуванням транспортним засобом відсторонені.

У протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 жодних пояснень чи заперечень щодо змісту складеного протоколу не зазначив та відмовився від їх надання.

Відповідно до результатів проведеного тесту за допомогою спеціального технічного засобу Alkotest Drager 6820 відносно ОСОБА_1 , останній показав результат тесту - 1,56 ‰. З результатом тесту погодився та проставив особистий підпис. (а.с.2).

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. (а.с.3).

Також до матеріалів справи долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 965543 від 29 липня 2024 року, водій ОСОБА_2 , 29 липня 2024 року о 05-й годині 04 хвилини в м. Києві, вул. Ревуцького, (шляхопровід, просп. Бажана, 40 в сторону вул. Вербицького), водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Cherry» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога і на місці зупинки транспортного засобу відмовився в повному обсязі, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортного засобу відсторонений. (а.с. 5)

Крім того, відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 811558 від 29 липня 2024 року, 29 липня 2024 року о 05-й годині 04 хвилини в м. Києві, по вул. Ревуцького, (шляхопровід, просп. Бажана, 40 в сторону вул. Вербицького), водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Cherry» д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості та інтервалу та здійснив наїзд на перешкоду, а саме відбійник, в результаті транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 124 КУпАП. (а.с. 6).

В матеріалах справи містяться відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП 21 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.14).

На долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано, працівники поліції прибули на місце де було здійснено дорожньо - транспортну пригоду. На місці події перебували дві особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які спочатку повідомили, що водій транспортного засобі відійшов. На відео зафіксовано, як працівники поліції попросили надати свої документи та документи на транспортний засіб, після чого ОСОБА_1 представив документи на транспортний засіб. На зафіксованому відео ОСОБА_1 зазначає, що саме він є власником транспортного засобу та саме він керував, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. (05:46:46). На відео також зафіксовано, що саме ОСОБА_1 проходив тест на приладі Драгер та неодноразово повідомляв, що саме він перебував за кермом та нікому не передавав право керування своїм авто (05:54:43).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (частина 1 статті 130 КУпАП) настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_1 підтвердив, що постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постанова набрала законної сили.

Таким чином, висновки викладені в постановах суду першої та апеляційної інстанції, які набрали законної сили мають преюдиційне значення, оскільки факти, викладені в вищевказаних постановах, вважаються встановленими та такими, що не потребують нового доведення, і беззаперечно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Cherry» д.н.з. НОМЕР_1 скоїв ДТП, а на місці пригоди відмовився від проведення медичного огляду на стан сп`яніння.

Вказані судові рішення, в сукупності з іншими доказами, які були досліджені апеляційним судом, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., а тому посилання захисника про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом спростовуються вставленими обставинами, які не потребують доказуванню.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вимоги закону.

Так, санкція ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено різне стягнення для водіїв та інших осіб.

Зокрема, для водіїв передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії «водій» керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.

Тому ОСОБА_1 у даному випадку не є водієм, а відноситься до категорії «інші особи», стягнення для якої передбачено окремо санкцією ч.1 ст.130 КУпАП лише штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки за встановлених обставин ОСОБА_1 не був водієм та не здійснював керування транспортним засобом, а передав право керування іншій особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, то в даному випадку суддя безпідставно визначив ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

З урахуванням наведеного, постанову судді в частині накладеного адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 необхідно змінити, виключивши накладене на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову судді слід залишити без змін.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Гармашем Михайлом Юрійовичем задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення, виключити з постанови застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, в іншій частині постанови залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський