Номер провадження 3/711/103/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Олійник В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ОЗГ «Істина», РОНКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 438023 - 07.12.2024 близько 18 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме назвав її наркоманкою, чим змусив останню почуватися пригніченою, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Особа стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у чиненні адміністративного праворушення не визнав. Надав пояснення, що ОСОБА_2 це його колишня дружина з якою вони мають двох спільних дітей. Діти проживають з матір`ю у бабусі останньої, за адресою: АДРЕСА_3 , тому він іноді приїздить за вказаною адресою для того аби побачитися зі своїми дітьми. ОСОБА_2 часто залишає дітей з бабусею, своєю матір`ю, якій 74 роки, яка на його думку не здійснює належний догляд за дітьми, через що має місце і питання безпеки дітей. Звичайно, що в таких ситуаціях, він будучи батьком малолітніх дітей, не може сидіти мовчки і чекати, тому телефонує, розшукує колишню дружину, говорить їй, щоб вона поверталася додому. В таких розмовах ОСОБА_2 говорить, що вона все робить правильно і мене це не стосується. Він неодноразово був свідком, коли ОСОБА_2 сідає за кермо автомобіля у нетверезому стані. Крім того, ОСОБА_2 , дозволяє собі керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, при цьому малолітні діти можуть знаходитися разом з нею у даному транспортному засобі, таким чином ставлячи під загрозу безпеку малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ОСОБА_2 веде спосіб життя, який не відповідає загальним нормам моралі. Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.01.2023 №711/2649/22 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно вказаної постанови, суд зазначив, що інспектором поліції було встановлено, що від ОСОБА_2 відчувається запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Постановою Черкаського апеляційного суду від 20.02.2023 постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.01.2023 стосовно Завірюхи від 01.01.2023 за ч.1 ст.130 КУпАП скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Уникнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, не дисциплінувало ОСОБА_2 . Вона продовжувала поводити себе агресивно, у спілкуванні постійно вживала нецензурні слова, провокували конфлікти з сусідами. Дані обставини підтверджуються відеозаписами, які додаються до даних письмових пояснень. Від спільних знайомих йому стало відомо, що його колишню дружину неодноразово помічали у компанії людей, які ведуть аморальний спосіб життя, вживають наркотичні речовини та у минулому притягувалися до кримінальної відповідальності. 07.12.2024 він приїхав за адресою: АДРЕСА_3 провідати своїх дітей. Двері відчинив син ОСОБА_5 , з яким вони спілкувалися біля квартири, оскільки ОСОБА_2 не дозволяє йому заходити до квартири. Через деякий час з квартири вийшла ОСОБА_2 , вигляд якої його насторожив, а саме погляд був неясним, зіниці розширеними, а самі очі червоні. ОСОБА_2 тримала в руках телефон та намагалася знімати його на відеокамеру, при цьому її руки тремтіли. Поведінка її була такою, що не відповідає обстановці, вона говорила агресивно, словесно провокуючи його на конфлікт. Він повідомив, що її помічали у компанії з особами, які є «неблагополучними», ведуть аморальний спосіб життя та мали в минулому кримінальні історії та запитав у колишньої дружини, чи має вона відношення до вказаного контингенту. Жодних образ з його боку в бік колишньої дружини не було, нецензурних слів він у розмові не вживав, а лише запитав стосовно даного факту, оскільки вигляд колишньої дружини його насторожив, а з нею проживають його малолітні діти, тому він вважає, що має право цікавитися тим, чи вживає мати його малолітніх дітей алкогольні напої чи наркотичні речовини, так як від цього безпосередньо залежить безпека його дітей. Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2024 ОСОБА_2 викликала працівників поліції, які прийняли усну заяву від неї. Дані обставини підтверджуються протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.12.2024, відповідно до якого 07.12.2024 близько 18 год. 00 хв. колишній чоловік ОСОБА_1 при малолітніх дітях ображав людську гідність та порушував спокій, тим самим вчиняв психологічне насильство. Того ж дня, а саме 07.12.2024, ОСОБА_2 написала письмові пояснення, які містяться у матеріалах даної справи, відповідно до яких: «07.12.2024 близько 18 год. 00 хв. колишній чоловік гр. ОСОБА_1 вчиняв домашнє (психологічне) насильство до мене, а саме ображав мою людську гідність, порушував мій спокій, тим самим вчиняв відносно мене психологічне насильство. Дані дії вчиняв в присутності малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після того, як я викликала поліцію мій колишній чоловік ОСОБА_1 зник з місця події та пішов у невідомому напрямку». 12.12.2024 ОСОБА_2 написала письмові пояснення, які містяться у матеріалах даної справи, відповідно до яких: «Я, ОСОБА_2 , дійсно проживаю за адресою: АДРЕСА_3 разом з дітьми ОСОБА_1 і ОСОБА_4 07.12.2024; близько 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 прийшов мій колишній чоловік ОСОБА_1 . Свій візит він пояснив тим, що хоче побачити своїх дітей. Донька не забажала спілкуватися з ним, а син вийшов до нього. Між мною та моїм колишнім чоловіком відбулася розмова на рахунок спілкування з дітьми. В ході розмови ОСОБА_1 розпочав ображати мене словесно. Говорив різну нісенітницю, а саме, що начебто я наркоманка і все це чув мій син, який після даної розмови задавав мені багато питань стосовно сказаних: слів його батька. Дані словесні образи образили мою гідність, після чого я почувалася приниженою. Після виклику поліції ОСОБА_1 покинув місце події пішовши у невідомому напрямку. Також хочу додати, що ОСОБА_1 неодноразово притягався до відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також судом я отримувала обмежувальний припис, щоб колишній чоловік до мене не наближався, після чого ОСОБА_1 порушив даний судовий припис, за моїм зверненням було відкрито кримінальне провадження та скероване до суду та Соснівським районним судом ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні обмежувального припису. ОСОБА_1 знову приходить до місця мого проживання та чинить психологічний тиск відносно мене. 22.12.2024 інспектором поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 438023, в якому зазначено, що 07.12.2024 близько 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , а саме назвав її наркоманкою, чим змусив останню почуватись приниженою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 438023 та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, заперечує в повному обсязі, з огляду на наступне: По-перше, вважає, що в даному випадку між ним та колишньою дружиною 07.12.2024 близько 18 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_3 відбулася конфліктна ситуація, яка була спровокована самою ОСОБА_2 , оскільки її вигляд та агресивна поведінка викликали сумнів у безпеці малолітніх дітей, які проживають разом з нею, а тому вказаний конфлікт не може бути кваліфікований за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство). Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства. В даній ситуації, дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння у колишній родині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня. З урахуванням вищевикладених обставин, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД №438023 від 22.12.2024 щодо притягнення його до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП складено безпідставно, з огляду на те, що його дії не можна розцінювати, як домашнє насильство. По-друге, звертає увагу суду, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо словесних образ чи погроз з боку ОСОБА_1 по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_2 , її приниження, переслідування, залякування чи будь-які інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 . Пояснення ОСОБА_2 від 07.12.2024 містять лише зазначення, «колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняв домашнє (психологічне) насильство до мене, а саме ображав мою людську гідність, порушував мій спокій, тим самим вчиняв від мене психологічне насильство», тобто не конкретизовано в чому саме проявлялося психологічне насильство, яким чином колишній чоловік образив людську гідність ОСОБА_2 та порушив її спокій, а також не зазначено, які наслідки були спричинені психічному здоров`ю ОСОБА_2 . У письмових поясненнях від 12.12.2024 ОСОБА_2 зазначила, що він говорив різну нісенітницю, а саме, що начебто остання наркоманка. З даного приводу зазначає, що він не стверджував, а лише запитав, оскільки вигляд колишньої дружини його насторожив, а з нею проживають мої малолітні діти, тому він вважає, що має право цікавитися тим, чи вживає мати його малолітніх дітей алкогольні напої чи наркотичні речовини, так як від цього безпосередньо залежить безпеки його дітей. Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 відчувала побоювання за свою безпеку. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що події, які відбулися 07.12.2024 близько 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 спричинили емоційну невпевненість у ОСОБА_2 , нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Дані, які містяться у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах, не містять зазначення причин та обставин, при яких відбулися вказані події. Мета, яку переслідував ОСОБА_1 , працівниками поліції не встановлена, а тому, висновок працівника поліції щодо наявності у його діях саме ознак домашнього насильства викликає природній сумнів. Крім того, дані протоколу не містять відомостей, щодо завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, а містять лише припущення відповідальної особи щодо настання наслідків, а саме відчуття потерпілою приниження. По-третє, вважає, що протокол складений з порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД №438023 було складено 22.12.2024 в той же час, коли події відбувалися 07.12.2024. Крім того, 07.12.2024 ОСОБА_2 викликала працівників поліції, які прийняли усну заяву від останньої. Дані обставини підтверджуються протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.12.2024, відповідно до якого 07.12.2024 близько 18 год. 00 хв. колишній чоловік ОСОБА_1 при малолітніх дітях ображав людську гідність та порушував спокій, тим самим вчиняв психологічне насильство. У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.12.2024 ОСОБА_2 вказала особу порушника та контактний номер телефону ОСОБА_1 , тобто особа ймовірного правопорушника була встановлена. Однак, працівниками поліції 07.12.2024 протокол про адміністративне правопорушення складено не було. Складання протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД №438023 від 22.12.2024 відбулось через значний проміжок з моменту вчинення правопорушення, виявлення особи, яка його вчинила, а саме через 16 днів, а тому слід вважати дії уповноваженої посадової особи непослідовними, оскільки належним було б складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин після дати подання заяви. Зазначені дії посадової особи уповноваженої на складання протоколу не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. В той же час, дотримання цього принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля зі сторони працівників поліції, якими безпідставно не було складено протокол про адміністративне правопорушення відразу після подання заяви. Чинним законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у подібних справах, у зв`язку із чим складання протоколу через значний проміжок часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності. Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення. Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення. Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею. Отже, протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 438023 від 22.12.2024 є недопустимим доказом вчинення ним, ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки складений з порушення 24-годинного строку, встановленого ч.2 ст.254 КУпАП, а саме через 16 днів, після події, яка мала місце 07.12. 2024 близько 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 . Щодо рапорта працівника поліції, який міститься в матеріалах справи, варто зазначити, що рапорт не є достатнім доказом по даній справі, оскільки відображає лише висновок посадової особи органу поліції за результатами проведеної перевірки. При цьому сам працівник поліції не був очевидцем події, тому його висновки не містять доказових даних. Рапорт містить лише інформацію про подію, отриману працівником поліції з повідомлення заявника. Щодо форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, в якому рівень небезпеки оцінено як середній, а також письмових пояснень самої потерпілої ОСОБА_2 від 07.12.2024 та від 12.12.2024 варто зазначити, що вказані докази не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282). По-четверте, у своїх письмових поясненнях від 12.12.2024 ОСОБА_2 додатково зазначила, що ОСОБА_1 неодноразово притягався до відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також Соснівським районним судом ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні обмежувального припису. З приводу даних тверджень ОСОБА_2 зазначає наступне: Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2022 у справі №711/2834/22 його, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство). Постановою Черкаського апеляційного суду від 02.12.2022, вищевказану постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2022 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до постанови «Матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів для висновку про те, що, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного або психічного характеру щодо колишньої дружини ОСОБА_6 . Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах, вважаю, що відсутня об`єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Таким чином, вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення домашнього насильства, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. З урахуванням викладеного, доходжу висновку про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Крім того, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.09.2024 його - ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначено покарання за ст. 390-1 КК України вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду. Однак, вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.09.2024, не набрав законної сили, оскільки був оскаржений ним в апеляційному порядку. Щодо зазначення ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях від 12.12.2024, що він, приходить за адресою: АДРЕСА_3 та чине стосовно неї психологічний тиск, зазначає та звертаю увагу суду, що за вказаною адресою він приходить тому, шо там проживають його діти, а ОСОБА_2 , в свою чергу, налаштовує дітей проти нього, поводить себе зухвало та провокує словесні конфлікти. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, варто зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення ним, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. За вищевикладених обставин, очевидним є висновок про недоведеність вини його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Щодо тверджень ОСОБА_2 про те що він її образив назвавши наркоманкою, зазначив, що дане твердження є не образою, а назвою медичного діагнозу, а відеозапис наданий ОСОБА_2 , а містить лише підтвердження його обґрунтованих побоювань за безпеку та психоемоційний стан його малолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю. Виходячи з того, що поведінка ОСОБА_2 насторожує та дає підстави припустити, що колишня дружина вживає наркотичні чи психотропні речовини та може перебувати у стані наркотичного сп`яніння, він звернувся до ЧРУП ГУНП в Черкаській області з заявою, в якій, керуючись Інструкцією про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженою спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 р. №306/680/21/66/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 р. за №534/2338, просив забезпечити видачу ОСОБА_2 направлення на медичний огляд на предмет встановлення факту вживання нею наркотичних речовин. Звертаю увагу суду, що його звернення до органів поліції свідчить про те, що ним не лише в розмові з ОСОБА_2 обговорювалося дане питання, а здійснено заходи щодо підтвердження чи спростування даного факту, які передбачені чинним законодавством України. З інтернет-мережі стало відомо, що за даними опитування БФ «Надія та Довіра» та Всеукраїнського об`єднання наркозалежних жінок «ВОНА» кожна третя опитана наркозалежна жінка вважає себе жертвою домашнього насильства (психічного, фінансового та фізичного). Отже, жінки, що вживають наркотичні речовини, мають схильність вважати себе жертвами домашнього насильства та інформацію, щодо вживання наркотичних речовин, сприймають гостро, як образу. Таким чином, очевидним є висновок про те, що 07.12.2024 близько 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася конфліктна ситуація, яка була спровокована самою ОСОБА_2 , а тому вказаний конфлікт не може бути кваліфікований за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство). За вищевикладених обставин, очевидним є висновок про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Файли, що містяться на диску, який долучено ОСОБА_2 до матеріалів даної справи, підтверджують наявність конфліктної ситуації з колишньою дружиною стосовно виховання наших спільних дітей. Враховуючи вищевикладене, просить суд закрити провадження по адміністративній справі №711/10182/24 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні представник особи стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення ОСОБА_1 - адвокат Хмельницька Л.М. зазначила, що її довіритель та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, які мають спільних дітей. Діти проживають з матір`ю у бабусі останньої. Саме з метою побачити своїх дітей, ОСОБА_1 іноді приїздить за місцем проживання Звірюхи. Між колишнім подружжям існують розбіжності у вихованні дітей, крім того ОСОБА_2 постійно налаштовує дітей проти їх батька. ОСОБА_1 неодноразово був свідком, того що ОСОБА_2 веде спосіб життя, який не відповідає загальним нормам моралі та поводить себе агресивно, у спілкуванні постійно вживає нецензурні слова, провокує конфлікти. Дані обставини підтверджуються відеозаписами, які додані до матеріалів справи. Щодо подій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 438023, які мати місце 07.12.2024 пояснила, що в даному випадку відбулася конфліктна ситуація між колишнім подружжям, а не домашнє насилля стосовно ОСОБА_2 . Саме вона тримала в руках телефон та провокувала конфлікт між ними. В ході перегляду відеозаписів можна дійти висновку, що з боку ОСОБА_1 жодних образ в бік колишньої дружини не було, нецензурних слів він у розмові не вживає. В даній ситуації, дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння у колишній родині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня. З урахуванням вищевикладених обставин, вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій в контексті ч.1 ст.173-« КУпАП. Враховуючи викладене просить суд провадження стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 це її колишній чоловік. Від шлюбу вони мають двох дітей, які проживають разом з нею. Її колишній чоловік не допомагає у вихованні дітей та не сплачує аліменти на їх утримання, не приймає в їх вихованні та утримані ніякої участі. Після розлучення, вона з дітьми проживає у своєї матері. ОСОБА_1 постійно приїжджає до неї та провокує сварки, в ході яких ображає її та наговорює на неї в присутності їх дітей, через що у останніх виникає багато незрозумілих питань до неї. Таким чином їх колишній чоловік намагається дискредитувати її в очах дітей. З приводу подій, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначила, що 07.12.2024 о 18.00 год. її колишній чоловік ОСОБА_1 за її місцем проживання вчиняв відносно неї домашнє насильство. А саме ображав її людську честь та гідність, порушував її спокій, наговорював на неї. В результаті чого вона почувала себе пригніченою, вчиняв стосовно неї психологічне насильство. Всі ці дії були вчинені в присутності її малолітніх дітей. ОСОБА_1 на постійній основі здійснює на неї психологічний тиск, оговорюючи її при сторонніх людях та дітях, називаючи її нецензурними словами, ображаючи її. Крім того, зауважила, що дійсно інколи вона залишає своїх дітей з їх рідною бабусею, яка є повністю здоровою та активною. Її колишній чоловік приходить до своїх дітей, які в даний час не бажають з ним спілкуватись, із-за його агресивної поведінки стосовно неї та дітей, донька ОСОБА_7 взагалі не хоче до нього виходить, Арсен ще деколи спілкується. Діти не мають бажання спілкуватись з їх батьком, тому дуже часто двері йому не відчиняють і це саме їх бажання. Все це підтверджено висновком Черкаського міського центру соціальних служб. ОСОБА_1 не встановив години побачень зі своїми дітьми, тому приходить коли йому заманеться і без попереджень. Дітям не допомагає взагалі, навіть не приносить їм продукти або іграшки на жодне свято за минулий і поточний рік (на дні народження, новий рік, ОСОБА_8 , перший дзвоник тощо) та взагалі не цікавиться їх життям і розвитком. На сьогоднішній день він також є боржником по аліментах, про що свідчить довідка. Щодо обставин, на які вказує правопорушник, щодо її притягнення за ст.130 КУпАП зауважила, що апеляційний суд скасував дану Постанову, крам того вважає, що дана постанова від 20.01.2023 взагалі не має жодного відношення до даної справи. Щодо наданих останнім відео, які оглянуті в ході розгляду справи зауважила, що у письмовому роз`ясненні присутнє вибіркове пояснення щодо відео від 7 грудня, уникаючи факти образ та приниження, що підтверджено у раніше доданому відео. Пояснення щодо інших двох відео взагалі відсутні, на яких ОСОБА_1 дозволяє собі плювати їй в обличчя, принижувати, ображати, все це зафіксовано на відео і записано в протоколах. Просила прийняти до уваги, що офіційно вона з колишнім чоловіком ОСОБА_1 розлучились 4 роки тому, причиною розлучення стали постійні сварки, ревнощі, рукоприкладство і образи в її сторону, тому вона подала на розлучення. Після розлучення ситуація погіршилась, їй довелось з`їхати зі свого будинку, в якому прописаний її колишній чоловік, і переїхати до своєї мами. Погрози і переслідування продовжились, її колишній чоловік слідкував за нею по місту, у дворі будинку, в якому вона проживає, контролював її особисте життя. Доказом всього цього є вирок суду по статті 125 (легкі тілесні), видані обмежувальні приписи, і кримінальне провадження по порушенню обмежувального припису (зараз апеляційний суд розглядає цю справу). Вона неодноразово зверталась до поліції, а саме до відділу Поліції (по сімейному насиллю), ось і ці рази були звернення з приводу образ і морального приниження в мою сторону, приниження її честі і гідності, ще й в присутності малолітніх дітей. Армен Ашотович зазначає, що «поведінка самої ОСОБА_2 останнім часом суттєво змінилася. Вона почала поводити себе агресивно, у спілкуванні постійно вживала нецензурні слова, провокували конфлікти з сусідами» та додає аудіо та відео файли, які ніби то підтверджують ці слова. Насамперед хоче зауважити, що ці матеріали, були зроблені восени 2023 року, відповідно, на її думку, вони не мають до цієї справи жодного відношення, також ці відео не були залучені ні до однієї справи і по ним не були складені протоколи. В той час ОСОБА_9 дуже часто чекав на неї під під`їздом її дому, сам або зі своїми друзями, зупиняли таксі на якому вона приїхала, чіплялись до таксистів з питаннями звідки вона приїхала (адреса), перестрічав її біля двору, знімав на камеру і ображав. Під таким постійним тиском її психоемоційний стан був у вразливому та пригніченому стані, що призводило до її агресивної поведінки, як прояв самозахисту. Наразі вона визнає, що це було занадто емоційно. Також припущення, щодо її наркозалежності є наклепом та цілком абсурдним. Натомість, найбільше порушника хвилює її особисте життя, ніж розвиток і життя дітей. Неодноразово з боку колишнього чоловіка були погрози з приводу того, що вона має намір налагодити своє особисте життя, що супроводжується образами, погрозами життю та здоров`ю цих людей. Наголошує, що він має зухвалість насміхатися над людиною, яка несе службу в Збройних Силах України, це і є насправді, аморальною поведінкою, на її думку. Вищезазначених фактам є підтвердження на доданих відео. Зауважує, що жінки та особисте життя її колишнього чоловіка її не цікавлять і не має наміру заважати йому будувати стосунки будь з ким. З огляду на викладене, просить суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його представника адвоката Хмельницької Л.М., потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали провадження, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, приходжу до наступного:

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється в тому числі і на осіб, які спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Серед загальних суб`єктів існують так звані спеціальні суб`єкти, тобто особи, які мають властивості адміністративної відповідальності. До них належать військовослужбовці, призвані на збори військовозобов`язаних, працівники Національної поліції, а також інші особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів; неповнолітні (особи віком від 16 до 18 років); іноземці; службові особи; батьки або особи, які їх замінюють; народні депутати; окремі фахівці; інші особи залежно від специфіки їх професійних і трудових обов`язків, стану здоров`я тощо (водії, експерти, перекладачі, вагітні, інваліди та ін.).

Згідно із частинами 2 та 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 р. № 1768-Ш до членів сім`ї відносяться особи, які проживають разом і (або) об`єднанні законними правами чи обов`язками щодо утримання.

Сім`ям або родина - соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Основними ознаками сім`ї є шлюбні зв`язки; зв`язки спорідненості; спільний побут та спільний сімейний бюджет.

Відповідно до статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри, дружини (чоловіки); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2024 близько 18.00 год. ОСОБА_1 , за місцем проживання ОСОБА_2 в ході спілкування назвав її наркоманкою, підвищував на останню голос, поводив себе зухвало, чим змусив останню почуватися пригніченою, в зв`язку з чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються відеозаписом долученим потерпілою ОСОБА_2 , в ході перегляду якого підтверджено достовірність обставин викладених потерпілою та зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

При огляді відеозапису наданого ОСОБА_1 судом встановлено, що на ньому зафіксована взаємне висловлення образ, як особою стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення, так і потерпілою, які не відносяться до обставин викладених в протоколі серії ВАД № 438023. Суд зауважує, що здійснення розгляду справи можливе лише в межах обставин зазначених в протоколі про адміністративне праворушення, а тому даний відеозапис, не може бути прийнятий судом як доказ.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 від 07.12.2024 про кримінальне правопорушення та іншу подію;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.12.2024;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 07.12.2024;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.12.2024;

-формою оцінки ризиків домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 ;

-відеозаписами наданими учасниками провадження.

Позиція правопорушника ОСОБА_1 , що він лише турбується про виховання та здоров`я спільних дітей, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, та розцінюється судом, як спосіб уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи правопорушника, що між ним та колишньою дружиною виникла конфліктна ситуація, в судовому засіданні спростована встановленими в ході судового розгляду обставинами.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_10 , який не працює та не є особою з інвалідністю.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин не вбачається.

Враховуючи, той факт, що правопорушник вчинив домашнє насильство, стосовно колишньої дружини, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, так як застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України.

Також підлягає стягненню на корить держави судовий збір відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.173-2, 279, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,6 грн.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник