КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/283/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року під головуванням судді Омельян І.М., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Судом установлено, що ОСОБА_1 23 липня 2024 року о 21 год 25 хв у м. Києві, по вул. Березняківська, 21, керував транспортним засобом «Kia Forte», н/з НОМЕР_1 , без увімкнених фар ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 19.1а ПДР України та під час перевірки документів було встановлено, що особа не мала права керувати транспортним засобом, чим порушено п. 2.1а ПДР, правопорушення вчинено повторно протягом року. 25 квітня 2024 року постановою серії ЕНА № 1992767 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями порушив п. 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року скасувати та прийняти нову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суддя Омелян І.М. розглянула справу всупереч заявленому їй відводу.

Вказано, що адвокатом Шимко А.О. в інтересах ОСОБА_1 заявлено відвід судді Омелян І.М. у письмову вигляді, який зареєстрований в Дніпровському районному суді м. Києва 16 жовтня 2024 року о 09 год 05 хв, у той час як судове засідання у справі було призначено на 10 год 00 хв того ж дня.

Посилається на те, що станом на дату та час винесення оскаржуваної постанови, як і на дату та час подання апеляційної скарги даних про розгляд заяви про відвід судді матеріали справи не містять і заява про відвід судді взагалі не розглядалась.

Крім того звертає увагу суду на те, що справа була розглянута без присутності особи, яка притягається до відповідальності.

Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_1 правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП не вчиняв, оскільки повторності порушення в його діях немає.

Вказує, що скаржник скористався своїм правом та оскаржив постанову серії ААД №1992767 від 25 квітня 2024 року у встановлений законом строк десять днів, а саме 04 травня 2024 року самостійно подав адміністративний позов на скасування постанови до Солом`янського районного суду м. Києва.

Вважає, що постанова серії ААД №1992767 від 25 квітня 2024 року станом на день складання протоколу серії ААД №527256 від 23 липня 2024 року не набрала законної сили, оскільки скаржник у встановлений строк оскаржив постанову в адміністративному порядку.

Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Шимка А.О., який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №527256 від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 , 23 липня 2024 року о 21 год 25 хв у м. Києві, по вул. Березняківська, 21, керував транспортним засобом «Kia Forte», н/з НОМЕР_1 , без увімкнених фар ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 19.1а ПДР України та під час перевірки документів було встановлено, що особа не мала права керувати транспортним засобом, чим порушено п. 2.1а ПДР, правопорушення вчинено повторно протягом року. 25 квітня 2024 року постановою серії ЕНА № 1992767 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями порушив п. 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України, повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, доданим до протоколу відеозаписом; постановою серія ЕНА №1992767 від 25 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що справа була розглянута без присутності особи ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 268 КпАП України явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інших учасників у вказаній категорії справ не є обов`язковою, а тому протокол розглянуто без їх участі на підставі наявних документів.

Фактів обмеження реалізації будь-яких прав ОСОБА_1 судом першої інстанції, передбачених ст. 268 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Окрім цього, матеріали справи містять судову повістку повідомлення про судове засідання призначене на 16 жовтня 2024 року, яка свідчать про те, що судом першої інстанції вживалися заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи (а.с. 25).

Забезпечувалося судом і СМС інформування особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, за номером телефону, наявним у справі, відповідно до рішення Ради суддів України № 26 від 05 серпня 2022 року «Щодо підвищення використання інструментів електронного судочинства у відправленні правосуддя» (а.с. 27).

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який містить підпис ОСОБА_1 наявна інформація про суд в якому відбудеться розгляд справи.

Що стосується доводу апеляційної скарги про розгляд справи неуповноваженим складом суду, то слід зазначити наступне.

Відповідно до справи та змісту заяви про відвід судді, яка містить відмітку скаржника про час подачі до суду - 09 год 05 хв, 16 жовтня 2024 року адвокат Шимко А.О. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва Омельян І.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка обґрунтована тим що він подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 10 год. цього дня на іншу дату з урахування того, що з 02 жовтня 2024 року він знаходиться на лікарняному. Однак, суддя Омельян І.М., на його думку, не прийняла до уваги зазначене. Вважав, що таким чином у судовому засіданні 16 жовтня 2024 року у судді з`явиться можливість притягнути ОСОБА_1 до відповідальності без з`ясування усіх обставин справи. У зв`язку з цим він переконаний, що суддя Омельян І.М. не може брати участь у розгляді цієї справи.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року заяву адвоката Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді залишено без розгляду.

Як видно з матеріалів, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП неодноразово призначалася судом до розгляду, проте судове засідання по справі неодноразово переносилося.

Зокрема, призначене по справі на 14 серпня 2024 року судове засідання відкладено за клопотанням ОСОБА_1 на 28 серпня 2024 року для забезпечення йому права на захист та залучення у справу представника.

Судове засідання, призначене на 28 серпня 2024 року було відкладено за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Шимка А.О. на 18 вересня 2024 року, для надання часу на ознайомлення з матеріалами справи.

Судове засідання, призначене на 18 вересня 2024 року, відкладалося на 25 вересня 2024 року, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

У судовому засіданні 25 вересня 2024 року за клопотанням адвоката Шимка А.О. було оголошено перерву до 10 год 16 жовтня 2024 року для надання стороні захисту часу для долучення до матеріалів підтверджуючих документів з приводу оскарження постанови органу поліції та розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 у Солом`янському районному суду м. Києва.

Відповідно до справи, 16 жовтня 2024 року адвокат Шимко А.О. подав до районного суду клопотання, у якому просив відкласти розгляд справи № 755/13681/24 з посиланням на те, що перебуває на лікуванні й у судове засідання о 10 год цього дня для участі у справі взяти не зможе.

До клопотання долучено звернення Шимко А.О. 09 жовтня 2024 року до лікаря гастроентеролога та 10 жовтня 2024 року - до лікаря гастроентеролога, які, відповідно, надали рекомендації (а.с.29-32).

Між тим, до справи не надано належних доказів на підтвердження тимчасової непрацездатності адвоката Шимко А.О. станом на 16 жовтня 2024 року.

Враховуючи викладене, тривалість перебування справи в провадженні суду, неодноразове відкладення справи розглядом за клопотання порушника чи його захисника, а також відсутність доказів поважності причин неявки адвоката у судове засідання 16 жовтня 2024 року, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки районного суду про відхилення зазначеного клопотання й розгляд справи відсутність порушника та його захисника.

Оскільки у КУпАП відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до положень статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Під час розгляду справи не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М. в рамках розгляду справи №755/13681/24 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи заяви адвоката Шимка А.О. будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами, а тому ці доводи є припущеннями, а відтак не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

При цьому, звертає увагу та обставина, що заява про відвід судді згідно відмітки адвоката подана до суду 16 жовтня 2024 року о 09 год 05 хв, в той час як розгляд справи мав відбутися пізніше, о 10 год цього дня, та те, що підставою для відводу судді указано припущення у вигляді імовірного відхилення судом у судовому засіданні поданого цього ж дня адвокатом клопотання про перенесення справи розглядом (а.с.39).

Тобто, відвід судді заявлено не за наслідком допущених судом порушень, а на майбутнє, допускаючи можливість відхилення судом клопотання, яке без підтвердження належними доказами перебування адвоката в стані тимчасової непрацездатності, правових підстав до відкладення справи не давало.

Отже, оскільки заявлений відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М. не містить викладу обставин, підтверджених відповідними та належними доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених ст. 75 КПК України та обґрунтованих доводів про упередженість судді Омелян І.М., суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для висновків про винесення постанови суду незаконним складом суду.

Не заслуговують на увагу й твердження апеляційної скарги про те, що постанова органу поліції серії ААД № 1992767 від 25 квітня 2024 року не набрала чинності з причин її оскарження, що виключає у діях ОСОБА_1 ознаку повторності, остільки належні докази порушення судом у порядку адміністративного судочинства справи за адміністративним позовом скаржника до справи не долучено як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного провадження справи, незважаючи на оголошення апеляційним судом під час розгляду справи 14 листопада 2024 року перерви з метою надання адвокатом на підтвердження доводів скарги відповідних доказів.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з огляду на те, що останній, внаслідок порушення п. 2.1а ПДР України, повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи на те права (керування таким транспортним засобом).

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є недоведеними, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення порушника від відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи положення ст. 251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар