Справа № 357/418/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Примаченко В.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молочне Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, одруженого, працюючого водієм в ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні відомості про притягнення до адміністративної відповідальності,

на підставі ч. 3 ст. 126 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

10.01.2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли адміністративні матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

30.12.2024 року щодо ОСОБА_1 поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі складено протокол серії ЕПР1 № 208646 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 30 грудня 2024 року о 12 год. 50 хв. на трасі Київ Одеса, 78 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами 28.09.2022 ВП 68476820 Святошинським відділом Державної виконавчої служби в м. Києві, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 30.12.2024 керував автомобілем ВАЗ, був зупинений працівниками поліції на стаціонарному блок-посту, які повідомили, що ОСОБА_1 обмежений у праві керування транспортними засобами на підставі виконавчого провадження від 28.09.2022. Щодо нього було складено протокол за ч. 3 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 зазначає, що він дійсно сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , 2016 року народження. Восени 2022 року йому стало відомо про те, що 28.09.2022 державним виконавцем було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Після цього в кінці 2022 року ОСОБА_1 було сплачено всю суму заборгованості. Квитанції про сплату він надав державному виконавцю, який запевнив, що все добре, тимчасове обмеження буде знято. Після цього в додатку «Дія» ОСОБА_1 помітив, що дійсно обмеження у праві керування транспортними засобами вже немає, відкритих виконавчих проваджень немає, також були розблоковані банківські картки. ОСОБА_1 був впевнений, що тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами скасоване, тому спокійно керував транспортними засобами. Про те, що тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами не скасоване, він дізнався 30.12.2024 року, коли був зупинений працівниками поліції. Вже 24.01.2025 звернувся до виконавчої служби та обмеження у праві керування транспортними засобами було скасовано вже іншим державним виконавцем. Припускає, що таке обмеження не було вчасно скасоване в зв`язку із зміною державних виконавців по його виконавчому провадженню.

Суддя, заслухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 208646 від 30.12.2024 р., постанову головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Буряк М.І. від 28.09.2022 р.; рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Ткаліченка А.С. від 30.12.2024 р.; відеозапис з нагрудної камери до протоколу ЕПР1 № 208646 від 30.12.2024, та надану ОСОБА_1 постанову державного виконавця ВП № 68476820 від 24.01.2025, дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП настає в разі керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 , суддя бере до уваги, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з наявною у матеріалах справи про адміністративне правопорушення копією постанови головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Буряк М.І. від 28.09.2022 р. щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 759/20177/21, виданого 28.01.2022. Відповідно до постанови заборгованість зі сплати аліментів виникла за період з 06.09.2021 по 01.09.2022.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 копії вказаної постанови, однак ОСОБА_1 не заперечує того факту, що в кінці 2022 року він був обізнаний про наявність вказаної постанови.

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери до протоколу ЕПР1 № 208646 від 30.12.2024 вбачається, що 30.12.2024 працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , якому після перевірки документів працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами згідно з постановою виконавчої служби за несплату аліментів. У відповідь останній повідомив, що борг по аліментам ним сплачений у повному обсязі ще в кінці 2022 року. В додатку «Дія» відсутня інформація про обмеження у праві керування, відкритих виконавчих проваджень не має. Причини, по яким державний виконавець не скасував обмеження у праві керування транспортними засобами, ОСОБА_1 не відомі.

З наданої ОСОБА_1 постанови головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченка А.Г. від 24.01.2025 вбачається наступне. 24.01.2025 скасовано тимчасове обмеження щодо ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.09.2022 № 68476820 заступником начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Буряк М.І. В постанові зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі та станом на 24.01.2025 відсутня.

Постанова головного державного виконавця від 24.01.2025 не містить інформації про те, коли саме був сплачений ОСОБА_1 борг по аліментам, що не спростовує пояснень ОСОБА_1 про те, що борг був сплачений в кінці 2022 року.

Досліджені докази свідчать про те, що ОСОБА_1 , сплативши заборгованість по сплаті аліментів у повному розмірі, був впевнений в тому, що тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами скасоване державним виконавцем на цій підставі.

Таким чином, матеріали справи та відеозапис підтверджують ту обставину, що ОСОБА_1 не було відомо про те, що обмеження, накладені постановою державного виконавця, не скасовані, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення правопорушення.

При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

З огляду на усі вищевказані обставини, виходячи з положень ст. 61 Конституції України, відповідно до якої, юридична відповідальність має індивідуальний характер, керуючись верховенством права та презумпцією невинуватості, закріпленої в положеннях ст. 62 Конституції України, суддя приходить до висновку, що в матеріалах відсутні докази складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а тому справа щодо нього підлягає закриттю.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 221, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП та відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяВіктор ПРИМАЧЕНКО