Номер провадження: 33/813/308/25
Номер справи місцевого суду: 496/4840/24
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника особи, яка притягається до відповідальності, Мар`яш Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 03.06.2024 о 16:40 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, вул.Козацька, 1, керував автомобілем Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом Titan, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Від продуття газоаналізатора «Драгер» ARBL 0790 та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст клопотання про поновлення строків

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2024 та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 послався на те, що справа розглянута за його відсутності, копію оскаржуваної постанови та судові повістки він не отримував, з матеріалами справи не ознайомлений. Посилаючись на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ та постановуВерховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, просив визнати вказані причини пропуску строку поважними.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Мар`яш Л.В. в інтересах ОСОБА_1 підтримала клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2024 та просила його задовольнити. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, що з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП не є перешкодою для розгляду справи.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Розглянувши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, заслухавши захисника особи, яка притягається до відповідальності, перевіривши причини пропуску строку, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст.294 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Отже, дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись строк на апеляційне оскарження, ? день винесення постанови.

З матеріалів справи встановлено, що 03.06.2024 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, в якому, серед іншого, зазначена дата, час та місце розгляду справи судом. З вказаним протоколом ОСОБА_1 в той же день ознайомлений та отримав його копію, про що проставлений особистий підпис.

03.06.2024 (день складання протоколу про адміністративне правопорушення) ОСОБА_2 склав власноруч заяву на ім`я судді Біляївського районного суду Одеської області про розгляд протоколу без його участі, зазначивши про визнання своєї вини та ознайомлення із санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Вказана заява підписана ОСОБА_1 .

Крім того, на окремому аркуші викладені письмові пояснення ОСОБА_1 щодо обставин складання адмінматеріалів, за якими останній визнав факти вживання алкогольних напоїв (зокрема 300 г горілки), керування ним транспортним засобом, зупинки поліцейським за виїзд на зустрічну смугу, виявлення у нього ( ОСОБА_1 ) ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на місці зупинки та в медзакладі, відмови від проходження огляду та визнання вини. Вказані пояснення записані зі слів ОСОБА_1 , ним прочитані, про що проставлений підпис. Про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 розписався також у направленні на огляд та акті огляду.

18.07.2024 матеріали справи отримані Біляївським районним судом Одеської області, де в той же день визначено склад суду головуючий суддя Пасечник М.Л.

19.07.2024 суд сповістив ОСОБА_1 про слухання справи на 12.09.2024 на 09.30 год. за номером телефону - НОМЕР_3 , зазначеним ним у протоколі про адміністративне правопорушення та заяві від 03.06.2024. Довідкою про доставку SMS підтверджено доставку 19.07.2024 о 14:38:04 повідомлення про слухання справи Біляївським районним судом Одеської області 12.09.2024 об 09.30 год (а.с.10). При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що вказаний номер телефону зазначений ОСОБА_1 і в апеляційній скарзі, що свідчить про дійсність та правильність вказаного номеру телефону.

12.09.2024 ОСОБА_1 в судове засідання суду першої інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення слухання справи не надав. Суд, враховуючи заяву ОСОБА_1 від 03.06.2024 про розгляду справи за його відсутністю, розглянув справу за наявними матеріалами у справі.

Копія постанови суду від 12.09.2024 направлена ОСОБА_1 на адресу його мешкання: АДРЕСА_1 . Доказів вручення вказаної поштової кореспонденції суду ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Крім того, апеляційний суд враховує, що інформація щодо розгляду справи була оприлюднена на сайті Судової влади України у розділі «Стан розгляду справи». За інформацією ЄДРСР, яка є відкритою та загальнодоступною, судове рішення надіслано для оприлюднення до реєстру 07.10.2024 та забезпечено надання загального доступу: 08.10.2024.

23.09.2024 закінчився встановлений ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2024.

16.12.2024 ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся до місцевого суду з апеляційною скаргою, яка, серед іншого, містить клопотання про поновлення строку.

Апеляційний суд дійшов висновку, що викладені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення не є поважними у розумінні вимог процесуального законодавства з огляду на таке.

Перш за все, слід зазначити, що ЄСПЛ, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував на необхідності дотримання особою належної процесуальної поведінки, спрямованої на отримання інформації щодо ходу розгляду справи відносно неї. Зокрема, у рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Діючий КУпАП не пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження із часом отримання копії постанови суду.

Наведені в апеляційній скарзі обставини на обґрунтування клопотання про поновлення строку є такими, які об`єктивно не дають підстави для визнання вказаних причин пропуску строку поважними, оскільки ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 03.06.2024, в якому зазначено дату та місце розгляду справи, з яким його було ознайомлено та копію якого він отримав, мав цікавитись рухом справи і вжити заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи відносно нього.

Однак, ОСОБА_1 не цікавився рухом справи. Навпаки склав заяву про розгляд справи за його відсутністю та будучі обізнаним про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні, надати свої пояснення тощо. При цьому, слід зазначити, що особа користується своїми правами на власний розсуд.

Судом апеляційної інстанції враховано, що суд під час розгляду справ про адмінправопорушення, окрім дотримання прав учасників судового провадження, повинен дотримуватися розумних строків розгляду справ, зокрема, розглядати їх в межах строків притягнення до адмінвідповідальності, передбачених ст.38 КУпАП. Вказаного балансу судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Сам по собі факт розгляду справи без участі особи, яка притягається до відповідальності, не є безумовною правовою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження за наявності доказів обізнаності особи про розгляд справи, що стосуються безпосередньо неї. Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 з 03.06.2024 (день складання протоколу за його участі) по 16.12.2024 (дата направлення апеляційної скарги засобами поштового зв`язку), що становить понад 6 місяців, в розумні інтервали часу цікавився про стан відомого йому провадження відносно нього, тим самим знехтував своїми процесуальними обов`язками.

При цьому, будучі обізнаним про час та місце розгляду справи, про наявність судового рішення, ОСОБА_1 не скористався своєчасно правом апеляційного оскарження. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 , за достатньої зацікавленості, мав реальну можливість ознайомитись з повним текстом зазначеного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, або звернутись до суду та отримати копію оскаржуваної постанови суду, чого своєчасно не зробив.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 мав реальну можливість подати апеляційну скаргу у межах розумного часу після винесення оскаржуваного судового рішення, про дату судового засідання він був обізнаний.

Варто зазначити про те, що при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження суд має надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку з інтервалами часу: з моменту закінчення встановленого статтею 294 КУпАП строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не демонстрував намір своєчасного оскарження судового рішення в установлені процесуальним законом строки без зайвих зволікань.

Отже, на думку апеляційного суду, вказані заявником обставини пропуску строку апеляційного оскарження не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2024.

Наведені у клопотанні про поновлення строку обставини є такими, які об`єктивно не дають підстави для визнання вказаних причин пропуску строку поважними, оскільки у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, було достатньо часу з дня винесення оскарженої постанови суду для подачі апеляційної скарги в строк, передбачений КУпАП. Можливість вчасного подання скаржником апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залежала виключно від його волевиявлення, тобто, мала суб`єктивний характер, якою (можливістю) він вчасно не скористався.

Враховано, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій і стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту такої скарги, в тому числі процесуальних строків подачі апеляційної скарги. Вказана позиція підтверджена Верховним Судом у постанові від 19.05.2021 у справі №580/1225/20.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Безпідставне поновлення строку на оскарження рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Враховуючи наведене, об`єктивних підстав, що перешкоджали особі, що притягується до відповідальності, подати апеляційну скаргу у строк, визначений ст.294 КУпАП, судом не встановлено.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 не містить достатніх обґрунтувань, адже у такій справі суд вирішував питання наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом особи, яка є учасником бойових дій і відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» була мобілізована у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). Водночас у зазначеній постанові міститься усталений висновок Верховного Суду про те, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, в рамках розгляду цієї справи ОСОБА_1 , будучі обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, дату та місце розгляду справи, тривалий час не цікавився рухом справи, що пов`язано із суб`єктивним фактором, що свідчить про відсутність взаємозв`язку між дійсними обставинами і доводами апелянта, пов`язаними із введенням воєнного стану.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП у випадку пропуску строку, встановленого для оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, та відмові в поновленні вказаного строку, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

За таких обставин, надаючи оцінку доводам заявника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, апеляційний суд вважає, що такі причини є неповажними, а відтак відмовляє у поновленні процесуального строку та з підстав, передбачених ч.2 ст.294 КУпАП, повертає апеляційну скаргу особі, яка її подала. Стороною захисту не доведено наявність обставин, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законом строк.

При вирішенні питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко