Справа № 451/1811/24
Провадження № 3/451/25/25
ПОСТАНОВА

іменем України

23 січня 2025 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення №1 Шептицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, середньою освітою, неодруженого, працюючого, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

установила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, Серії ЕПР1 № 207754 від 29.12.2024, ОСОБА_1 , 29.12.2024 00 год 00 хв м. Радехів, вулиця Стоянівська 7, 29.12.2024 року о 04.34 в м. Радехів, по вул. Стоянівська, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Водія було відсторонено від керування транспортними засобами, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Окрім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, Серії ЕПР1 № 207741 від 29.12.2024, ОСОБА_1 , 29.12.2024 о 03 год 46 хв м. Радехів, вулиця Стоянівська 25 29.12.2024 року о 03.46 в м. Радехів, по вул. Стоянівській 25, керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_3 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння встановленим законом порядку відмовився. Водія було відсторонено від керування транспортними засобами, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 23.01.2025 справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП об`єднано в одне провадження, присвоївши справі №451/1811/24 (провадження 3/451/25/25).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав.

Суддя, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, доходить наступних висновків.

Відповідно до статей 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і беззаперечних висновків про факт вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на принципах забезпечення доведення вини за стаття 129 Конституції України.

Згідно з статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження викладених у протоколах про адміністративне правопорушення обставин особою, уповноваженою на складання протоколу, окрім самих протоколів про адміністративне правопорушення, Серії ЕПР1 № 207741 від 29.12.2024 та Серії ЕПР1 № 207754 від 29.12.2024, надано:

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, «Драгер», відповідно до якого ОСОБА_2 від проходження огляду відмовився;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.12.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 від проходження огляду відмовився;

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3749077 від 29.12.2024, складеної уповноваженою особою за порушення О. Царуком пункту 2.3 «в» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 121 КУпАП;

рапорт старшого лейтенанта поліції Н. Биха від 29.12.2024 та рапорт лейтенанта поліції О. М. Чипчара від 29.12.2024 по суті правопорушень;

компакт-диски, на яких міститься 11 відеофайлів з місця події, зняті уповноваженою особою (поліцейським), в яких відображені обставини, що мали місце 29.12.2024 за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням, окрім керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, суб`єктом відповідальності за вказаною нормою є водії, які несуть відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , та інші особи, які несуть відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Визначення поняття "водій" наведено в пункті 1.10 ПДР України, згідно яких водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Тобто, водієм вважається особа, яка керує механічним транспортним засобом, який підлягає обов`язковій державній реєстрації, і для керування яким обов`язковим є отримання посвідчення на право керування таким транспортним засобом певної категорії.

До матеріалів про адміністративне правопорушення, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, долучено компакт-диски з відеофайлами.

Відповідно до статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно із статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи дотримання поліцейськими процедури проведення огляду водія ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння, суддя враховує вимоги статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок).

Так, за змістом частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частина 3 статті 266 КУпАП, пункт 6 Порядку).

Оглядаючи відеофайли суддею встановлено, що при зупинці автомобіля з лівої сторони (сторони водія) виходить чоловік, ймовірно який керував транспортним засобом та перебігає дорогу в невідомому напрямку. За кермом сидить ОСОБА_2 , який стверджує що не керував транспортним засобом та щойно тільки пересів. У відповідності до частини 2 статті 32 Закону України "Про Національну поліцію" працівники поліції вимагали в ОСОБА_3 пред`явити документи, що посвідчують особу, на що останній повідомив, що при собі документів не має. Працівник поліції пропонує проїхати до віділення поліції для встановлення особи нащо ОСОБА_2 погоджується. В подальшому працівник поліції телефонує та просить скинути документи що посвідчують особу ОСОБА_3 . Через деякий період часу на особистий телефон працівника поліції приходить фото посвідчення водія ОСОБА_3 , що зафіксовано на боді камеру та додано до матеріалів справи.

Отже, використання фото документів, без відповідного обґрунтування та без згоди особи, є порушенням статті 6 Закону України "Про захист персональних даних", яка передбачає, що обробка персональних даних має здійснюватися лише за згодою суб`єкта даних або на підставі закону. Передача фотографії через особисті засоби зв`язку (месенджери) суперечить вимогам службової дисципліни та принципам захисту конфіденційної інформації.

Ізматеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово наголошував на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому медичному закладі, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції,однак останні ігнорували вимогу ОСОБА_3 та наполягали на проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», на що останній погодився. В результаті чого ОСОБА_2 не зміг пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та наполягав на проходженні огляду у найближчому закладі охорони здоров`я.

Водночас, до протоколу про адміністративне правопорушення серії Серії ЕПР1 № 207741 від 29.12.2024 долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.12.2024, складене о 04:00 год, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі КНП Радехівська ЦРЛ, що не узгоджується з відеодоказами, наданими до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, підпис особи, яка направляється на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у направленні від 29.12.2024 відсутній.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти російської федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти російської федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»).

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Також, суд звертає увагу, що при складанні протоколу Серії ЕПР1 № 207741 від 29.12.2024, працівниками поліції вказано номерний знак транспортного засобу, що не узгоджується із матеріалами справи.

Суддя зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом винуватості особи в тому чи іншому діянні. Інших належних та допустимих доказів у підтвердження винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй діяння, матеріали справи не містять.

Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку із порушенням поліцейськими визначеного Законом порядку проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до частини 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суд, при оцінці доказів, повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Спираючись на положення частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція).

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частиною 2 статті 251 КУпАП).

За вищевказаних обставин суддя дійшла висновку, що у даному випадку працівниками поліції не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, що не дає підстав для висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що в діях ОСОБА_3 відсутні подія та склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, суддя Радехівського районного суду Львівської області,

постановила:

провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Куцик-Трускавецька