Номер провадження: 33/813/302/25
Головуючий у першій інстанції Циб І.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, за участю представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Петруши О.К., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Петруши О.К. на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2024 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за статтею 173 КУпАП,

установив

Постановою судді Приморського районного суду м.Одеси від 02.12.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 (п`ятдесят одна) гривня.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2024 року о 16 год. 00 хв. гр-н ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Січових Стрільців, 5, під час конфлікту з невідомим чоловіком, ображався брудною лайкою, чим порушив громадський порядок, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

На підставі цього, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №167579 від 10.10.2024 року за ст.173 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою, захисник Петруша О.К. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою з огляду на такі обставини:

- відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення;

- суд безпідставно при відсутності належних та допустимих доказів в діях ОСОБА_1 прийняв рішення про визнання його винним;

- ОСОБА_1 дійсно доставав зброю в день події, але не застосовував її та не робив жодного пострілу, не порушував норми загальної суспільної поведінки та громадський порядок;

- рапорти поліцейських, протокол про адміністративне правопорушення не є належними та допустимими доказами скоєння адміністративного правопорушення, тому що вони складені суб`єктивно зацікавленими особами.

Посилаючись на наведені обставини, захисник Петруша О.К. просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши виступ представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Петруша О.К., який повністю підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. При цьому, громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. Вулиця в цьому сенсі є громадським місцем.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Висновки суду першої інстанції про доведеність факту події дрібного хуліганства та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними доказами.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 10.10.2024 ОСОБА_1 10.10.2024 о 16.00 год. перебуваючи по вул. Січових Стрільців, 5, під час конфлікту з невідомим чоловіком ображався брудною лайкою чим порушив громадський порядок.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи рапортів вбачається що 10.10.2024 року до чергової частини ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт заступника начальника СМ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області майора поліції Кєлєша Сергія, в якому він доповідає, про те, що в ході моніторингу мережі інтернет у месенджері «Телеграм» було виявлено допис «Замес BMW-иста с пистолетом с каким-то мужиком на 8 ст. Большого Фонтана».

Інших відомостей стосовно потерпілого та свідків події матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції на вказане увагу не звернув, не з`ясував обставин, що мають значення для справи, та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 під час конфлікту з невідомим чоловіком ображався нецензурною лайкою чим порушив громадський порядок.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів висловлення ОСОБА_1 в день події нецензурною лайкою, в тому числі на адресу невідомого чоловіка, зокрема, не зазначали про це ні учасники конфлікту, ні можливі свідки події.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 заперечив факт скоєння адміністративного правопорушення, пояснивши суду, що в день події ОСОБА_1 не порушував громадський порядок та мав місце конфлікт на дорозі, але ніяк не дрібне хуліганство.

Слід зазначити, що хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між особами, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи документи та пояснення особи, що притягується до відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 будь-яких хуліганських дій в розумінні наявності ознак ст.173 КУпАП не підтверджено належними доказами. Конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що не призвів до дестабілізації стану суспільства, не можна вважати хуліганськими діями.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Так, формулювання посадовою особою у відповідній графі протоколу складу адміністративного правопорушення, фактично з об`єктивної сторони не відповідає диспозиції ст.173 КУпАП, не містить формулювання обов`язкових складових об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення щодо спрямованості умислу та мотиву діяння, не зазначено чи порушили дії ОСОБА_1 громадський порядок і спокій громадян. В протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено учасників конфлікту та не зазначені свідки події і потерпілі особи.

Наведене свідчить про неконкретність пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що саме по собі унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки порушує його право на захист.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення сформовані правоохоронним органом без дотримання принципу збирання достатніх та належних доказів на підтвердження події правопорушення. Слід наголосити, що державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Не є доказом і протокол про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів, не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Наявні в матеріалах справи рапорти працівника поліції у розумінні ст.251 КУпАП також не можуть вважатися належним і допустимим доказом учинення адмінправопорушення. Так, у постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а Верховний Суд зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ч.3 ст.62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст.64). У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши всі докази у провадженні в їх сукупності, слід визнати, що вони не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Висновок судді першої інстанції стосовно того, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є необґрунтованим та безпідставним.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи документи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів порушення громадського порядку та спокою громадян з боку ОСОБА_1 за обставин, вказаних в протоколі серії ВАД №167579 від 10.10.2024.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу захисника Петруші О.К. - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2024 року, відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець