Номер провадження 3/754/30/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Тарасенко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20 жовтня 2024 року о 20 год. 07 хв. по АДРЕСА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Evanda», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незв`язна мова, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 на неодноразові виклики в судові засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення. До суду подав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких просив розглянути справу у його відсутність та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що не керував транспортним засобом, оскільки має вади здоров`я, мав конфлікт з сусідами з приводу блокування його автомобілем виїзду для інших автомобілів.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Враховуючи викладене, судом визнано за можливе проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях. Зазначила, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, оскільки фізично не міг цього зробити через отриману травму.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_3 , яка пояснила суду, що того дня, ввечері, заїжджаючи на автомобілі у двір свого будинку по АДРЕСА_1, побачила, як автомобіль "Шевроле", який виїздив зі двору їй назустріч, рухався "метляючи", при цьому майже зачепив припарковані у дворі автомобілі. Сусіди, її чоловік, які були у дворі, почали зупиняти цей автомобіль. Вона також зупинилась та перекрила дорогу своїм автомобілем, підійшла до вказаного автомобіля. За кермом був чоловік, від нього йшов запах алкоголю. Потім їй стало відомо, що це її сусід, ОСОБА_1 , якого вона раніше не знала та з яким не спілкувалась. Чоловік погрожував, кидався на сусідів, то просив відпустити його, то поводив себе агресивно. Мав розбите обличчя. Сусід викликав поліцію. Категорично стверджувала, що за кермом автомобіля, який рухався, був саме той чоловік, на якого складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд, вислухавши позицію представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме:

1/ протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №155054 від 20 жовтня 2024 року, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

2/ направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу КНП «КМКЛ «Соціотерапія» від 20 жовтня 2024 року

3/ письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 даними нею під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, даними у судовому засіданні;

4/ відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення.

5/ постановами про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 серії ЕНА №3307095 від 20 жовтня 2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП та серії ЕНА №3307115 від 20 жовтня 2024 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, суд відкидає, оскільки вони спростовуються доказами дослідженими в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, свідок ОСОБА_3 в суді підтвердила той факт, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, автомобль рухався та був зупинений сусідами.

На відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, які прибули за викликом на місце, зафіксовано, як свідок ОСОБА_3 зустрівши автомобіль працівників патрульної поліції, пояснює, що нею було заблоковано виїзд з двору, показує дорогу до автомобіля ОСОБА_1 . Працівники поліції підійшовши до вказаного автомобіля, спілкуючись з ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовляється в категоричні формі.

Відеозапис з нагрудних камер працівників поліції дійсно не містить фіксації процесу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак в даному випадку, як було встановлено судом, керування ОСОБА_1 автомобілем до приїзду працівників поліції було зупинене свідками, які виявили правопорушення.

Вказаний відеозапис підтверджує пояснення свідка ОСОБА_3 , надані нею як в судовому засіданні так і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 в своїх запереченнях на протокол, а саме на те, що між ним та сусідами виник конфлікт через те, що він заблокував виїзд, і вони замість допомоги викликали поліцію, суд сприймає критично, оскільки вони не підтверджуються зібраними по справі доказми.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

При накладенні адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч грн. (17 000 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя -