Справа № 442/4112/24 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А. П.
Провадження № 33/811/1802/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Марчука А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Марчука А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2024 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою об`єднано в одне провадження справу №442/4110/24, провадження №3/442/1191/2024, справу №442/4112/24, провадження №3/442/1192/2024, справу №442/4113/24, провадження №3/442/1193/2024 та справу №442/4114/24, провадження №3/442/1194/2024) та присвоєно справі єдиний реєстраційний номер: №442/4112/24, провадження №3/442/1192/2024.

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-1, 122-4, ст.124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-1, 122-4, ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Згідно з постановою ОСОБА_1 20.05.2024 о 21.30 у м. Дрогобичі на вул. П. Орлика, 14, керуючи транспортним засобом марки «Audi А3», номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечної швидкості руху і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустила наїзд на припаркований автомобіль марки «FORD Mondeo», номерний знак НОМЕР_2 , спричинивши механічні пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п.2.3Б, 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (справа №442/4110/24, провадження №3/442/1191/2024);.

Крім того, ОСОБА_1 20.05.2024 о 21.30 у м. Дрогобичі на вул. М. Грушевського, 3, керувала транспортним засобом марки «Audi А3», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (справа №442/4112/24, провадження №3/442/1192/2024).

Крім того, ОСОБА_1 20.05.2024 о 21.30 у м. Дрогобичі на вул. П. Орлика, керуючи транспортним засобом марки «Audi А3», номерний знак НОМЕР_1 не зупинилась на вимогу працівників поліції на службовому автомобілі, подану за допомогою увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушила вимоги п.2.4, 3.2 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП (справа №442/4113/24, провадження №3/442/1193/2024).

Крім того, ОСОБА_1 20.05.2024 о 21.30 у м. Дрогобичі на вул. П.Орлика, керуючи транспортним засобом марки «Audi А3», номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетною до ДТП, місце пригоди залишила, чим порушила вимоги п.2.10А ПДР, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП (справа №442/4114/24, провадження №3/442/1194/2024).

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, захисник Марчук А.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова прийнята з порушенням, за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

Апелянт зазначає, що в описовій частині протоколу вказано, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але вказано у ньому лише одну ознаку різкий запах алкоголю з порожнини рота та зазначено, що "від проходження огляду на стан у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилась". Тобто у протоколі не зазначено, від проходження огляду на стан чого саме відмовилась ОСОБА_1 .

Також у протоколі відсутні докази наявності у ОСОБА_1 , виявлення (підтвердження) та фіксації ознак алкогольного сп`яніння у виді різкого запаху алкоголю з порожнини рота; відсутні відомості про свідків і таких не було залучено поліцейськими.

Апелянт наголошує, що поліцейський не склав встановленої форми акт огляду встановленої форми, направлення ОСОБА_1 на огляд, не роз`яснив ОСОБА_1 її права та обов`язки, не повідомив про процедуру проходження огляду на стан сп`яніння та належно не забезпечив можливість проведення такого огляду як на місці, так і в медичному закладі; не вніс до протоколу наданих ОСОБА_1 пояснень та не надав їй можливість це зробити особисто, що підтверджується відеозаписом відеореєстратора поліцейського.

Вказує, що поліцейський не висував до ОСОБА_1 відповідно до п. 2.5 ПДР, вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння; не надав ОСОБА_1 протокол для ознайомлення та підписання, поліцейський не склав протокол в присутності ОСОБА_1 , не відсторонив її від керування транспортним засобом.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

У судовому засіданні ОСОБА_1 , захисник Марчук А.М. апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити. Захисник Марчук А.М. в суді апеляційної інстанції уточнив апеляційні вимоги, просив скасувати постанову в частині визнання винною ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Марчука А.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 122-2, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, в апеляційному порядку, із врахуванням уточнених апеляційних вимог захисника Марчука А.М., не оскаржується. За таких обставин, суд апеляційної інстанції перевіряє обґрунтованість рішення суду в межах уточнених апеляційній вимог захисником Марчуком А.М.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД № 822246 від 20 травня 2024 року (а.с. 2) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були різкий запах алкоголю із порожнини рота.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

До матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , та вчинення нею ДТП, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» і ОСОБА_1 спочатку погодилась, але у подальшому відмовилась, повідомила, що вживає ліки. Тому поліцейський з`ясував чи погоджується ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі і ОСОБА_1 відмовилась.

Відтак у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, відносно ОСОБА_1 , було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ААД №822246 від 20.05.2024.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , яка отримала посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушила вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративних правопорушень, а оскаржувана постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи захисника про те, що поліцейський не вніс до протоколу пояснень ОСОБА_1 , та не надав можливість надати їй такі, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки такі спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснень, відповіла, що чекає захисника, також відмовилась і від ознайомлення з протоколом.

Щодо доводів захисника про відсутність доказів виявлення та фіксації ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Законом не передбачено проведення окремого огляду для виявлення ознак сп`яніння, такі ознаки встановлюються під час спілкування водія із поліцейськими та констатуються за внутрішнім переконанням поліцейського. Отже, спростування або підтвердження перебування водія в стані сп`яніння, відбувається не через оспорювання наявності ознак, а за рахунок проведення відповідного огляду у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, що і було запропоновано ОСОБА_1 однак остання від огляду відмовилась.

Що стосується доводів у апеляційній скарзі про те, що у фабулі протоколу не зазначено від проходження огляду на стан чого саме відмовилась ОСОБА_1 , такі не можуть бути підставою для скасування постанови.

Так, відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу, фабула вчиненого адміністративного правопорушення викладена без зазначення від проходження огляду на стан чого саме відмовилась ОСОБА_1 , разом з тим працівниками поліції в протоколі правильно кваліфіковано дії водія саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В даному випадку правове значення має правильність кваліфікації дій порушника, яка зазначається в графі «чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП», що фактично і зазначено працівниками поліції при кваліфікації дій правопорушника.

Вказана кваліфікуюча ознака, яка має місце в діях водія ОСОБА_1 доводиться зібраними по справі доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не залучили свідків під час огляду, не може бути підставою для скасування постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису під час пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи. Відтак присутність свідків із врахуванням вимог ст. 266 КУпАП не є обов`язковою із врахуванням того, що здійснювалась фіксація технічними засобами.

Всі інші доводи апеляційної скарги не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

З огляду на вищевикладене, фактичними обставинами справи стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така доведена повністю, і тому твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що суддею першої інстанції допущено описку у резолютивній частині постанови у зазначені статті правопорушення за вчинення якого провадження у справи закрито. Так замість ч. 1 ст. 122-2 КУпАП суддею помилково у резолютивній частині зазначено за ч. 1 ст. 122-1 КУпАП.

Відтак, допущена у постанові судді описка підлягає виправленню судом, який виніс постанову, і не може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2024 року, відносно ОСОБА_1 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Марчука А.М. в інтересах останньої - без задоволення.

Рекомендувати судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області виправити допущену описку у резолютивній частині постанови щодо закриття провадження у справі за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк