ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025

Справа № 497/44/25

Провадження № 3/497/53/25

20.01.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

при секретарі Божевої І.Д.,

за участю ОСОБА_1 ,

військового прокурора - Брагар Д.В., в режимі відеоконференцзв`язку

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Болграді адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, який займає посаду командира 3-го відділення 2-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України (ID-картка) № НОМЕР_1 , виданий 28.08.2023 року органом 5129, строком дії до 28.08.2033 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Сержант ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення частини першої ст.45 Закону та п.2-7 Прикінцевих положень Закону, подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, лише 17.04.2024 року о 00 годині 18 хвилин, що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За даним фактом старшим оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором поліції Яковлєвим І.В. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнав повністю, та пояснив, що він дійсно несвоєчасно подав щорічну декларацію за 2023 рік, оскільки його ніхто не повідомляв про цей обов`язок.

Прокурор Брагар Д.В. підтримав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на його думку він повинен понести адміністративну відповідальність, передбачену санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП- несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім визнання своєї провини ОСОБА_1 , факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом №21/2025 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 03.01.2025 року;

- витягом з наказу №191 від 24.07.2023 року про призначення ОСОБА_2 командиром 3 відділення 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копією функціональних обов`язків головного сержанта-командира відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- копією декларації ОСОБА_2 , поданої 17.04.2024 року о 00:18 годині;

- повідомленням начальника Південного відділу з питань запобігання та виявлення корупції полковника юстиції Сороченка О. вих.№781/378 від 19.09.2024 року про виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме несвоєчасне подання декларації ОСОБА_3 .

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 6 Закону України «Про військовій обов`язок і військову службу» військові посадові особи це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Положеннями ч.2 ст.5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що до молодшого офіцерського складу відноситься військове звання «капітан».

Відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїми військовими званнями начальниками є військовослужбовці сержантського і старшинського складу для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини. Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання. Молодші за званням військовослужбовці повинні беззастережно виконувати зазначені вимоги старших за військовим званням військовослужбовців.

З огляду на викладене, командир 3-го відділення 2-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 сержант ОСОБА_1 є військовою посадовою особою Збройних Сил України, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її належності та територіальної цілісності, а також наділений адміністративно-господарськими обов`язками (функціями).

Згідно з підпунктом 3 п.7 ч.5 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» військовослужбовці, які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або відрядженні до них відносяться до суб`єктів на яких поширюється для розділу VII Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, відповідно до п.п.«г» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посада командир 3-го відділення 2-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 сержанта ОСОБА_1 віднесена до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на військову посадову особу Збройних Сил України, і він є суб`єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, і зобов`язаний виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначених у ч.1 ст.45 вказаного Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із оборонною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до вимог ст.ст. 3,11,12,16,125,126 згаданого Статуту та ст.ст. 2,3 наведеного Закону, ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України державним службовцем, який уповноважений на виконання функцій держави. При цьому, він зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, знати й зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених їй за посадою, сумлінно вивчати військову справу, виконувати накази командирів (начальників), бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Статтею 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на який поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Отже всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини встановлені під час судового розгляду, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведеності їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується наявними в матеріалах справ письмовими доказами, а дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи при звільненні (за період , не охоплений раніше поданими деклараціями).

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, щире каяття та визнання вини в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану, ступеню вини, наявність пом`якшуючої обставини - щире розкаяння винного, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Застосування ст. 22 КУпАП є неможливим, оскільки це суттєво знижує ефективність протидії корупції, дозволяє правопорушнику уникнути передбаченої Законом відповідальності.

Більше того, факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією не може визнаватись малозначним, оскільки його вчинення порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядування. Протидія корупційним та пов`язаним з корупцією проявам, створення атмосфери суспільного неприйняття таких вчинків на сьогодні є винятково актуальними і принциповість під час призначення стягнення за порушення вказаної категорії справ буде істотно сприяти запобіганню злочинам у цій сфері.

Протидія корупційним та пов`язаним із корупцією проявам, створення атмосфери суспільного неприйняття таких вчинків на сьогодні є винятково актуальними, і принциповість під час призначення стягнення за порушення вказаної категорії буде істотно сприяти запобіганню злочинам у цій сфері.

Водночас, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам.

Разом з тим, в суспільстві не повинно бути сумнівів у порядності (доброчесності) публічної служби, тому за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, особа повинна нести відповідальність, передбачену Законом.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 23, 33-35, 36, 172-6, 221, 276, 277, 283, 284 КУпАП, Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а саме 1 700,00 (одна тисяча сімсот) гривень;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А.Раца

Реквізити для оплати адміністративного штрафу:

Болградська громада

отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Болград/21081100

код за

банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

код банку отримувача: 899998

рахунок отримувача: UA0015660

код класифікації доходів бюджету 21081100

Реквізити для оплати судового збору:

отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Болград/22030101

код за

банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

код банку отримувача: 899998

рахунок отримувача: UA0015660

код класифікації доходів бюджету 22030101