Справа № 702/956/24
Провадження № 3/702/32/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття справи

23.01.2025 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Жежер Ю.М., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув справу, яка надійшла від Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 141534 від 05.09.2024 03.09.2024 близько 16 год 00 хвилин в смт ОСОБА_2 ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, внаслідок чого її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.05.2024 о 16 год 30 хв знущався над однолітками, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП роз`яснено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину не визнала та пояснила, що виконує належним чином свої обов"язки по вихованню сина. Так, її син ОСОБА_3 навчається у 8 класі Цибулівської ЗОШ, будь-яких претензій з боку вчителів чи дирекції школи не має. Її син забезпечений сезонним одягом та взуттям, усім необхідним для навчання. Соціально- побутові умови для сина вона забезпечує, він має необхідне спальне місце та куточок для навчання. Продуктами харчування забезпечені на належному рівні. 03.09.2024 її син ОСОБА_3 посварився з іншим однолітком, оскільки той влітку душив його сестру.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, вказаною нормою передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей та тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з аналізу змісту вищевказаної норми вбачається, що ухиленням від виконання батьківських обов`язків повинна вважатися не будь-яка дія, а саме невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір`ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов`язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає дії суб`єкта щодо ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.10.2024 справу було повернуто до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області для належного оформлення, оскільки в протоколі не зазначено точне місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема не вказані вулиця, район та область та до протоколу про адміністративне правопорушення додано копію пояснень ОСОБА_1 , яка є низької якості. З вказаного документа неможливо встановити зміст пояснень ОСОБА_1 по суті адміністративного правопорушення. Постанова суду від 10.10.2024 виконана частково, в частині зазначення місця вчинення правопорушення.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів надано такі докази:

- копію пояснень ОСОБА_1 від 05.09.2024, які є нечитабельними (а.с. 2);

- копію пояснень ОСОБА_3 від 05.09.2024, відповідно до яких 03.09.2024 приблизно о 16 год 00 хв він повертався зі школи разом із своїм братом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проходячи по вулиці Ватутіна в селище Цибулів вони зустріли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з яких вони почали глузувати, називали їх нецензурними словами. В ОСОБА_8 він почав забирати її гаманець, таким чином дражнив її, потім він дістав власний телефон та почав фільмувати вищеописану ситуацію. Тримаючи телефон в руках, він знімав, як спочатку ОСОБА_9 почав наносити удари в різні частини тіла ОСОБА_10 , після цього він також почав наносити удари в різні частини тіла ОСОБА_11 , а саме руками та ногами. Після цього вони продовжили свій шлях додому (а.с. 3);

- копію пояснень ОСОБА_12 від 05.09.2024, відповідно до яких 04.09.2024 приблизно о 20 год 00 хвилин з прогулянки до будинку зайшов її син ОСОБА_13 , який повідомив їй, що він поконфліктував із ОСОБА_14 , який його вже вкотре побив. Після цього, вона почала оглядати тіло свого сина, на якому виявила синець на лівому плечі. Від проходження СМЕ сина вона відмовилась, в медичний заклад за допомогою вона не зверталась. Вона хоче аби знущання над її сином зі сторони ОСОБА_3 припинилося (а.с. 4);

- копію пояснень ОСОБА_15 від 05.09.2024, відповідно до яких 05.09.2024 приблизно о 18 год 05 хвилин на її мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_16 . Під час розмови із останньою їй стало відомо, що місцевий житель ОСОБА_17 вчиняє відносно її сина фізичне насильство. При спілкуванні із своїм сином ОСОБА_18 , останній їй повідомив, що 03.09.2024 повертаючись зі школи до власного домоволодіння, приблизно о 16 год до нього та його сестри ОСОБА_8 причепився ОСОБА_19 , який взяв гаманець ОСОБА_8 без дозволу. На дії втрутився ОСОБА_18 , після чого даний гаманець було повернуто. В послідуючому ОСОБА_19 наніс удари по області верхніх кінцівок, на, що в її сина наявні синці на руці (а.с. 5);

- копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.09.2024, відповідно до якого від ОСОБА_15 05.09.2024 було прийнято усну заяву. Обставин події: просить не розглядати її повідомлення по факту грабежу, так як воно не знайшло свого підтвердження. Разом з цим у її сина ОСОБА_7 регулярно наявні тілесні ушкодження, які наносяться ОСОБА_20 (а.с. 6);

- копію заяви ОСОБА_15 від 05.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_15 просить не проводити перевірку по її заяві від 05.09.2024, у зв`язку із тим, що в ситуації розібрались самостійно, до поліції звернулись передчасно, не розібравшись з обставинами. Претензій з даного приводу не має (а.с. 7).

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого в графі «мати» зазначено « ОСОБА_1 » (а.с. 9);

- копії свідоцтв про народження ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до яких в графі «мати» зазначено « ОСОБА_1 » (а.с. 10 - 12);

- копію рапорту від 05.09.2024, відповідно до якого 05.09.2024 отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 18531 від 05.09.2024, як грабіж. Фабула ЄО: 05.09.2024 о 18:29 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.09.2024 о 18:28 за адресою: АДРЕСА_2 повідомила мати, що сина ОСОБА_7 та доньку ОСОБА_6 побили (а.с. 13).

Таким чином, з наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити обставин події адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 03.09.2024 не виконувала батьківські обов"язки, внаслідок чого її син ОСОБА_3 знущався з однолітків.

Наявні письмові пояснення ОСОБА_24 вказують, що 03.09.2024 він був разом з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 та зустрів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з яких став глузувати, забираючи гаманець у ОСОБА_8 , потім ОСОБА_9 став наносити удари ОСОБА_10 , та в подальшому і він сам наносив удари.

Разом з тим, з письмових пояснень ОСОБА_12 вбачається, що її син ОСОБА_27 конфліктував з ОСОБА_14 , який його побив 04.09.2024.

З письмових пояснень ОСОБА_15 вбачається, що 05.09.2024 у розмові з ОСОБА_12 (сина якої побив ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_6 ) ій стало відомо, що ОСОБА_17 (невідома по справі особа) вчиняє відносно її сина ОСОБА_29 та доньки ОСОБА_6 фізичне насильство.

При цьому ж, саме від ОСОБА_15 надійшли до поліції заяви про те, щоб її повідомлення по факту грабежу не розглядати, а натомість вона повідомляє, що у її сина ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження, які наносив ОСОБА_30 (невідома особа) (заява від 05.09.2024) та заява про припинення проведення перевірки за її заявою від 05.09.2024, оскільки вона не розібралась в ситуації та претензій з даного приводу ні до кого не має.

Таким чином, встановити фактичні обставини справи за таких доказів неможливо, як і не можливо встановити причинний зв"язок між подіями, які відбулися з ОСОБА_31 з ОСОБА_27 04.09.2024 та ОСОБА_32 та ОСОБА_33 та ОСОБА_6 у невстановлену дату та який причинний зв"язок даних подій та людей з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов"язків, при цьому будь-яких доказів наявності родинних чи сімейних зв"язків у ОСОБА_1 з ОСОБА_34 немає.

Крім цього, положеннями ч. 1, 2 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення повинні зазначатися: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Норма ч. 1 ст. 184 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила, яких не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Зазначеним вимогам протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 141534 від 05.09.2024 не відповідає.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини («Лучанінова проти України» п. 39, «Тарасов проти України» п.п. 24, 25, «Надточій проти України» п. 20-22) справи про адміністративні правопорушення в Україні традиційно кваліфікуються Європейським судом як кримінальне обвинувачення, а отже на такі справи розповсюджуються гарантії права на справедливий судовий розгляд, гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, відповідно до п. а) ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відсутність у протоколі конкретної норми (підпункту, пункту, частини статті) нормативно правового акту, яку порушила особа, порушує право особи на захист і унеможливлює для судді усунути зазначені недоліки самостійно, адже розглядаючи справу, суддя зберігає неупередженість і не може вийти за рамки пред`явленого обвинувачення (протоколу), і так само самостійно знаходити нові обставини та підстави для засудження особи, займаючи тим самим обвинувальну позицію у справі.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії», заява № 36673/04; рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії», заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

При цьому, у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, жодних доказів в розумінні ст. 251 КУпАП щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення до протоколу не додано.

В порушення вказаних вимог закону суть адміністративного правопорушення в протоколі викладена не конкретизовано, а саме не зазначено які саме дії чи бездіяльність були допущені ОСОБА_1 по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , чи є вказані дії чи бездіяльність ОСОБА_1 неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків, не розкрито взаємозв`язок між даними діями чи бездіяльністю з шкідливим наслідками, які настали чи могли настати в їх результаті.

Відсутність в протоколі чіткого викладення суті адміністративного правопорушення, від якого особа, щодо якої складено протокол, буде захищатись у суді, є порушенням права на захист та, у свою чергу, позбавляє суд можливості у відповідності до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст.23, 24, 33, 34, 35, 38, ч. 1 ст. 184, 283, 284, 287, 294, 307, 308 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Юлія ЖЕЖЕР