КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року про визнання винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Згідно з постановою судді, 01 грудня 2024 року о 13 годині 53 хвилині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, застосувала відносно свого співмешканця фізичну силу, подряпала обличчя та тіло, декілька разів вдарила по голові скляним флаконом з-під одеколону, чим спричинила фізичний біль та вчинила домашнє насильство в сім`ї, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду міста Києва судді від 16 грудня 2024 року, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд формально підійшов до встановлення обставин справи.

Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 588363 від 01 грудня 2024 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що унеможливлює прийняття судом законного й обґрунтованого судового рішення. Так, у вказаному протоколі взагалі не зазначено місце, день та час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Окрім того, суд не прийняв до уваги те, що на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні поняті та не були запрошені свідки.

Також, ОСОБА_1 вказує на те, що суд не з`ясував чи дійсно вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, чи в стані афекту після сварки із ОСОБА_2 .

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що її не було належним чином повідомлено про призначений розгляд справи та вона не була присутньою в судовому засіданні, бо в день розгляду справи в суді перебувала в м. Запоріжжя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №588363 від 01.12.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рапортом оперативного чергового Святошинського УП ГУНП у м. Києві О. Матлаша від 01.12.2024.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ , під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Як встановлено судом під час розгляду справи та зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , 01 грудня 2024 року о 13 год. 53 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого співмешканця домашнє насильство, а саме: застосувала фізичну силу, подряпала обличчя та тіло, декілька разів вдарила по голові скляним флаконом з-під одеколону, чим завдала потерпілому фізичного болю, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, із письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 убачається, що він просив притягнути до відповідальності його співмешканку ОСОБА_1 , яка 01 грудня 2024 року вчинила домашнє насильство стосовно потерпілого, а саме поводила себе агресивно, кидалась в бійку, дряпала обличчя та тіло, а також взяла скляний флакон з-під одеколону та завдала тілесних ушкоджень (а.с. 2).

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 також не заперечувала факту застосування фізичного насильства щодо ОСОБА_2 , зазначивши, що після вживання алкогольних напоїв, під час сварки, яка виникла між ними, вона вдарила потерпілого, у тому числі, по голові флаконом з-під одеколону (а.с. 3).

Таким чином, з представлених матеріалів провадження, убачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно мав місце конфлікт, що призвело до вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо свого співмешканця, отже доводи апеляційної скарги, що судом не було встановлено дійсних обставин справи, є безпідставними.

Посилання в апеляції на те, що суд не з`ясував чи дійсно ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, чи в стані афекту після сварки із ОСОБА_2 не може бути взятим до уваги, оскільки та обставина, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння підтверджується приєднаними до протоколу про адміністративне правопорушення письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , а також власноручним записом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1-3).

Отже доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та недоведеність її винуватості у вчиненні вказаного правопорушення, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушень, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, збиранні доказів та розгляді справи в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП складений уповноваженою на те особою, та за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Посилання в апеляції на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей щодо місця, часу судового розгляду, не відповідають дійсності, оскільки у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Святошинському районному суді м. Києва за викликом.

Та обставина, що на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні поняті та не були запрошені свідки, не спростовує висновку суду про винуватість ОСОБА_1 , який ґрунтується на належних і допустимим доказах.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді суддею дотримано вимог ст. ст. 245, 268, 280 КУпАП.

Посилання в апеляції на те, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про час розгляду справи в суді є голослівним та спростовується матеріалами справи.

Так, ОСОБА_1 подала до суду заяву з проханням надсилати їй повіcтку в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення на її номер телефону НОМЕР_1 і саме у такий спосіб була надіслана повістка в судове засідання, призначене 16 грудня 2024 року, про що свідчить відповідна довідка (а.с. 11, а.с. 13).

Отже, особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 була належним чином повідомленою про розгляд справи в суді першої інстанції та, оскільки від неї не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, суддя районного суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП міг розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Таким чином, суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 759/25887/24

Провадження № 33/824/799/2025

Головуючий у першій інстанції Кравець В.М.

Доповідач Ковальська В.В.