Дата документу 22.01.2025
Справа № 334/360/25
Провадження № 3/334/433/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши матеріали, які складені поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_2

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя на розгляд надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1

21 січня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заявив клопотання про вступ до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення представника Фука-Дубину А.Р., як діє від його імені на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Харченко Ю.Г. від 21.01.2025 року.

При вирішенні питання щодо допуску ОСОБА_2 до участі у справі в якості захисника, суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд (стаття 6).

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року , ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року N2148-VIII, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту, і таке право повинно встановлюватись судовим або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави (стаття 2), та можливість вільного вибору обвинуваченим захисника (пункт 3 статті 14).

"Основні принципи, що стосуються ролі юристів", прийняті восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27 серпня - 7 вересня 1990 року, передбачають, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту і відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях кримінального судочинства (принцип 1); жодний суд чи адміністративний орган, в якому визнається право на адвоката, не відмовляється визнавати права юриста відстоювати в суді інтереси свого клієнта, за винятком тих випадків, коли юристу було відмовлено в праві виконувати свої професійні обов`язки відповідно до національного права і практики та цих принципів (принцип 19).

Відповідно ч. 2 ст. 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. При цьому КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним», поширивши таким чином певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності (ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), що кореспондується з положеннями ст. 6 і п. 3 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 268 і 271 КУпАП, згідно яких у розгляді справи про адміністративне правопорушення беруть участь адвокати, які є учасниками провадження у справі про адміністративне правопорушення.

До Конституції України у 2016 році були внесені зміни згідно із Законом №1401-VІІІ від 02.06.2016, в тому числі і до ст.59 Конституції України, відповідно до яких слово "правову" замінено словами "професійну правничу" та виключено частину другу, та на час розгляду клопотання про допуск у справу захисника ст.59 Конституції України викладена у такій редакції "Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.»

Тлумачення тому, хто надає професійну правничу допомогу надано у ст.131-2 Конституції України, відповідно до якої виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Згідно із ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За положеннями ст.10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом.

Згідно із ст.8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до положень ст.131-2 Конституції України та ст.271 КУпАП підтверджень тому, що ОСОБА_2 є адвокатом, чи фахівцем у галузі права, яка за законом має право надавати правову допомогу, суду не надано, а тому відсутні підстави для допуску її до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, як захисника та фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги Отрішко А.Ю.

Проте, враховуючи вищевикладені правові норми як національного, так і міжнародного законодавства, суд жодним чином не обмежує право особи на захист, гарантоване йому ст. 6, 13 Конвенції, ст. ст. 55, 59 Конституції України, ст. 268 КпАП України та роз`яснює порушнику, що на підставі ч. 3 ст. 271 КпАП України, ч. 4 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», за наявності відповідних підстав, він має право скористатися безоплатною правовою допомогою або укласти угоду з адвокатом для захисту своїх прав та інтересів.

Керуючись ст. 131-2 Конституції України ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про допуск ОСОБА_2 як захиснику та фахівцю у галузі права, яка за законом має право на надання правової допомоги та діє на підставі довіреності за його дорученням до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Козлова Н. Ю.