Справа № 944/5439/24
Провадження №3/944/47/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2025 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М. за участю захисника адвоката Калиновського В.В., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

22.09.2024 о 03 год. 45 хв. в м.Новояворівськ по вул.Шевченка,15, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального приладу алкотестер «DRAGER№6820» результат 1.61 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

13.01.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Калиновський В.В. подав письмову заяву про закриття адміністративного провадження у справі.

В судовому засіданні адвокат Калиновський В.В. надав пояснення аналогічні тим, що викладені ним письмово у заяві. Вказав, що докази зібрані по справі не доводять факту вчинення інкримінованого правопорушення. Звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 заперечує зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, оскільки з наявних в матеріалах справи відеозаписів не встановлено факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Крім того, останній не погоджувався з результатами огляду, однак працівниками поліції не було доставлено для огляду в найближчий заклад охорони здоров`я, а складено протокол про адмінправопорушення щодо керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що працівниками поліції було допущено ряд істотних порушень, зокремавідеозапис не є безперервним та є розбіжності із фактичним часом зупинення транспортного засобу та часом складання протоколу, а із змісту постанови про серія ББА № 725639 від 22.09.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення права керування транспортними засобами відповідної категорії, що абсолютно не відповідає дійсності, оскільки на відеофайлах відсутня будь-яка вказівка про відсутність у нього права керування транспортним засобом. Враховуючи обставини викладені в його письмовій заяві, просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи із нагрудної камери спостереження поліцейського на диску долученому до матеріалів справи та матеріали, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підп."а" п.2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ч.7 глави 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

-даними протоколу про адміністративні правопорушення від 22.09.2024 серії ААД № 751011, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій; є вказівка на порушення вимог п. 2.9а ПДР та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП; при цьому протокол був підписаний особою, яка його склала;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.09.2024;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-тестом з використанням технічного засобу «DRAGER ALKOTEST 6820» №1889 від 22.09.2024 за результатом якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,61 проміле алкоголю;

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА№725639 від 22.09.2024;

-довідкою з інформаційного порталу Національної поліції України «Підсистеми пошук посвідчення водія», за змістом якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія;

- відеофайлами на DVD-R диску з нагрудних камер спостереження працівників поліції;

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обговорюючи позицію захисника водія про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, суддя не може взяти до уваги ці твердження з наступних підстав.

Так, згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час відтворення відеофайлів із нагрудних камер поліцейських, які оформляли правопорушення вбачається, що транспортний засіб здійснює рух та згодом був зупинений на вимогу поліцейських. Працівники поліції підходять до водія автомобіля ОСОБА_1 , який сидить на місці водія. Після чого, ОСОБА_1 залишив місце водія автомобіля та на вимогу працівників поліції, саме як водій автомобіля погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Drager», при цьому не висловлював жодних заперечень з приводу того, що він керував транспортним засобом. Продув технічний засіб, результат огляду 1,61 проміле алкоголю. Згодом поліцейський пропонував ОСОБА_1 ознайомитися із змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримати його копію, однак останній відмовився. Також зі змісту відеозаписів вбачається, що водій автомобіля не бажав спілкуватися з поліцейськими та поводився зухвало, процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчила про намагання ускладнити працівникам поліції виконання їх обов`язків щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та була спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, пояснення захисника не спростовують наявні у справі докази факту порушення вимог п.2.9 «а», ПДР України та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Суду не було надано належних доказів, які б спростовували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності його провини.

Суд наголошує, що незначна тривалість відеозаписів є тим не менше достатньою для підтвердження фактів, вказаних у протоколі. Поліцейським долучено до протоколу необхідні фрагменти відеофайлів, які відтворюють процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та її результати, що відповідає приписам ст.266 КУпАП. Суд звертає увагу на те, що дані відеозаписи є об`єктивним доказом, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції чи того, що до ОСОБА_1 із їх сторони було необ`єктивне ставлення.

Доводи захисника про те, що на вказаному носії відсутня відеофіксація факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому в діях останнього відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя оцінює критично і відхиляє як необґрунтовані.

Також надані суду пояснення з приводу того, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, однак працівниками поліції не було доставлено для огляду в найближчий заклад охорони здоров`я, суддя не приймає до уваги, оскільки до матеріалів справи додано відеозапис із назвою «01759@164510» , на якому відображаються події щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та його результати, що повністю фіксує перебіг подій за участю ОСОБА_1 , який не висловлював заперечень щодо результаів дослідження. Окрім того, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами.

В свою чергу, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями та процедурою оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлював, та відмовився від надання пояснень та поставити підпис в протоколі.

Разом з тим, щодо зауважень захисника про наявність деяких розбіжностей в часі скоєння правопорушення, суддя вважає, що така розбіжність в часі, не є суттєвим недоліком, і не тягне за собою визнання вказаних доказів недопустимими та не впливає на правильність висновків суду.

Не беруться до уваги і доводи захисника про те, що зміст постанови серія ББА № 725639 від 22.09.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не відповідає обставинам справи, оскільки такі жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Так, порядок оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, прийнятих іншими органами (посадовими особами), визначений ст.288 КУпАП. Відповідно до цієї статті постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Надані суду пояснення адвоката за відсутності відповідних підтверджуючих даних, суд розцінює як спосіб захисту з метою ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності. З огляду на зазначене, заява про закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддя враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення,особу винного, та вважає за необхідне застосувати до нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Дане стягнення буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до ч.7 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, із змінами та доповненнями, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлена ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто стягненню підлягає судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 36, 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.М. Колтун