Справа № 642/118/25
Провадження № 3/642/213/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 січня 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Шрамко Л.Л.,

з участю прокурора Василець Ю.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1

розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департамент стратегічних розслідувань 7-е управління(з обслуговуванням Харківської області) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи старшим прапорщиком внутрішньої служби, якого 19.11.2021 звільнено з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", являючись відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам п. 2-7 р. XIII «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 21.02.2024 о 17.17, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2021 рік (далі - щорічна декларація за 2021 рік), чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону № 1700-VII.

Згідно з ч. 1 ст. 6, ст. 11, ч. ч. 1, 6 ст. 14 Закону України «Про державну кримінальну-виконавчу службу України» державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань

Державної кримінально-виконавчої служби України. Установи виконання покарань та слідчі ізолятори утворюються і ліквідуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та виконують функції, передбачені законом та іншими нормативно-правовими актами. До персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби). Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби.

Наказом начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від

31.10.2018 №164/OC-18 ОСОБА_1 з 01.11.2018 призначено молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

ОСОБА_1 16.04.1998 склав присягу співробітника Державної кримінально-

виконавчої служби України.

Наказом від 12.10.2020 № 213/ОС-20 ОСОБА_1 присвоєно звання старшого прапорщика внутрішньої служби.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою молодшого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Наказом начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від

19.11.2021 №197/OC-21 ОСОБА_1 19.11.2021 звільнено з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтею 14 Закону України «Про державну кримінальну-виконавчу службу

України» встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України "Про запобігання корупції".

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону N? 1700-VII суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Приміткою до ст. 172-6 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого

самоврядування.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону (в редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 20.09.2023 №3384-IX) особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої

на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п. 1 ч. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 №449/21, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Підпунктом 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, немає обов`язку, передбаченого ст. 45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, зазначений обов`язок поновлено.

Зокрема, згідно з п. 2' р. ХІІ «Прикінцеві положення» Закону N? 1700-VII встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів

України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Так, ОСОБА_1 , який 19.11.2021 припинив займати посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 21.02.2024 о 17.17 подав щорічну декларацію за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Гіперпосилання на декларацію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування:

https://public.nazk.gov.ua/documents/795323b0-eab5-4149-8c03-18cf94f5bf77.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2021 рік (яку відповідно до п. 2-7 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII повинен був подати не пізніше 31.01.2024) подав 21.02.2024, тобто несвоєчасно.

Згідно з абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону N? 1700-VII правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) Дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Частиною 1 ст. 65 Закону № 1700-VII встановлено, що за вчинення

корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом

порядку.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , будучи старшим прапорщиком внутрішньої служби, який звільнився з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», являючись відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 21.02.2024 о 17.17, без поважних причин подав щорічну декларацію за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайти Національного агентства з питань запобігання корупції.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного

правопорушення, пов`язаного з корупцією, є момент з`ясування всіх необхідних даних і надання пояснення, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

тобто дата складання зазначеного протоколу, а саме 06.01.2025 року

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, пояснив, що після звільнення з посади забув подати декларацію, щиро покаявся у скоєному адміністративному правопорушенні.

Прокурор Василець Ю.О. у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вважав за необхідне визнати ОСОБА_1 винним, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Суд дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Обставиною, що пом`якшують покарання, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Крім того, враховуючи вимоги ст.40-1 КУпАП, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.13,283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути судовий збір з ОСОБА_1 , на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. (Отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Холодног/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0020656, код 22030101, ).

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Л. Шрамко