Справа № 3/593/42/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"07" січня 2025 р.

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П. розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася,-

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №161514 від 11 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 10 грудня 2024 року близько 22 год. 45 хв. по АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок конфлікту із матір`ю залишила місце їх спільного проживання та пішла у невідомому напрямку.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Подала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, а провадження у справі закрити за малозначністю. Окрім цього вказала, що суперечка з дитиною виникла внаслідок алкогольного сп`яніння дитини; коли дитина пішла з дому, вона тривалий час не могла до неї додзвонитися, бо та заблокувала її дзвінки, після чого звернулась у поліцію.

Представник ОСОБА_1 адвокат Прийдун В.М. у судове засідання не з`явився, подав заперечення на протокол, яке обґрунтував таким: 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 близько 21 год. 45 хв. забирала посилку у поштоматі «Нової пошти», який є на відстані близько 1 (одного) км від її житлового будинку. У цей час дочка ОСОБА_3 знаходилася вдома. Повернувшись через 30 хв. додому ОСОБА_1 виявила, що дочки вдома не було, на телефонні дзвінки та не відповідала. Переживаючи за свою неповнолітню дочку, ОСОБА_1 зателефонувала на «гарячу лінію» «102» і заявила, що їй невідомо де знаходиться дочка. Такі дії ОСОБА_1 вказують на те, що вона хвилювалася за свою неповнолітню дочку і по тій причині зверталася за допомогою до поліції, що свідчить про те, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Неповнолітня ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи; подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила не притягувати її маму до відповідальності, оскільки та виховує її добре, зараз вони помирилися, жодної шкоди їй не заподіяно.

Суд, враховуючи положення ст.268 КУпАП, вважає за можливе вирішити справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Взявши до уваги подані учасниками процесу заяви, дослідивши та перевіривши докази по справі на їх належність, допустимість й достатність у їх логічному взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно із вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного і обґрунтованого судового рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, якщо в протоколі про адміністративне правопорушення фабула відображена не повно або невірно, суд не може самостійно її доповнювати чи уточнювати (рішення ЄСПЛ у справах Малофєєва проти Росії та Карелін проти Росії), у яких йдеться про те, коли викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Так, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 36, ч.1 ст. 184, 221, 247, 283, 284, КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, у зв?язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32 1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко