Справа № 541/544/24
Номер провадження3/541/6/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука С.Г., прокурора Базавлук С.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

08.02.2024 року о 02 годині 44 хв. в м.Миргород по вул. Гоголя, 115 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився як на місці зупинки так і в медичному закладі в присутності двох понятих. Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання 10.12.2024 ОСОБА_1 не з`явився, його представник - адвокат Данильчук С.Г. просив закрити провадження у справі з підстав, викладених у письмовому клопотанні. В судове засідання 20.01.2025 року не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та у відсутність його довірителя.

Прокурор Базавлук С.С. просила застосувати стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєні правопорушення підтверджується матеріалами справи та показами свідків.

Свідок ОСОБА_2 , допитаний в судовому засіданні 10.12.2024, пояснив, що він працює оператором на АЗС. 08.02.2024 року до нього на заправку приїхали працівники поліції і повезли у прийомне відділення лікарні, де сидів чоловік на кушетці, нічого не говорив. Лікар заповнив листа, що саме, він не знає, на словах пояснили що чоловік відмовився від проходження експертизи, він її підписав там де показав лікар. Чи був цей чоловік в стані алкогольного сп`яніння він не знає. Коли він ставив підпис, то іншого свідка не було .

Свідок ОСОБА_3 , допитаний в судовому засіданні 10.12.2024, пояснив, що він працює оператором на АЗС. 08.02.2024 до нього приїхали працівники поліції і попросили побути свідком, привезли в приймальне відділення лікарні , де чоловік відмовлявся від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. В приймальній були два працівники поліції, цей чоловік, лікар підійшов пізніше, він і більше нікого не було. Працівники поліції задали питання чоловіку чи згоден він пройти огляд на стан сп`яніння, останній відмовився, про що був складений акт де він розписався.

ОСОБА_4 інспектор СРПП суду пояснив, що протокол складався в комендантську годину , на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому останнього повезли в приймальне відділення Миргородської ЦРЛ, були залучені свідки працівники АЗС, яких привозили по одному.

Проаналізувавши надані докази, вивчивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень ч.1 ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (ч.ч.2,3 ст.266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Разом з цим, відповідно до чинного законодавства, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежного від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Тобто, одним з основних елементів є керування особою транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, є водії транспортних засобів.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

За відсутності однієї з ознак адміністративного правопорушення - відсутній склад адміністративного правопорушення, що тягне за собою застосування положень ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/7350.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за недотримання вимог зазначеного пункту, а саме, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано сам момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці, що зазначені в протоколі. Об`єктивних даних про те, що транспортний засіб перебував у русі чи ОСОБА_1 намагався запустити двигун чи керувати ним, на відеозаписі немає, з чого слідує що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частини перша статті 7 КУпАП).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки в процесі розгляду справи не знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_1 був зупинений під час керування транспортним засобом, суддя вважає, що в даному випадку відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують його вину за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 8, 130, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

УХВАЛИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова