ПОСТАНОВА

Іменем України

№ 610/4169/24 № 3/610/7/2025
м. Балаклія13 січня 2025 року

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворожба Білопільського району Сумської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в:

02.11.2024 о 19.10 год за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с-ще Донець, 3 км автомобільної дороги Андріївка-Курган-Мілова, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 , в порушення п. 12.1 ПДР не врахував швидкості руху та дорожньої обстановки, внаслідок чого в'їхав у стоячий транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний В/Ч НОМЕР_4 , та, в порушення вимоги п. 2.10 «а» ПДР, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Невдовзі після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, 02.11.2024 за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с-ще Донець, вул. Центральна, буд 28, ОСОБА_1 вжив алкоголь, а саме джин-тонік, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10.«є» Правил дорожнього руху: «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі…».

ОСОБА_1 про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином за вказаним у Протоколі номером мобільного телефону, про що свідчить телефонограма від 26.12.2024 (а.с. 67).

Отже, є очевидним те, що йому було відомо про дату, час і місце розгляду справи про адміністративні правопорушення щодо нього, однак до суду не з`явився, тим самим знехтував своїми процесуальними обов`язками та правами.

Крім того, належним чином неодноразово викликався для розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом направлення рекомендованим листом повісток про виклик за вказаною у Протоколі адресою місця проживання, однак повістки поштою не отримує (а.с. 48-49, 71-72), про зміну адреси перебування суд не повідомляв.

Таким чином судом були вжиті достатні заходи для забезпечення його права на участь у судовому засіданні. Проте його відсутність, відповідно до ст. 268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Тому вважаю можливим розглянути справу за його відсутності, зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі в розгляді справи. Письмових пояснень, заперечень не надано, в суді він представлений захисником.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Литовченко С.І. в суді заперечував вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень посилаючись на те, що ДТП він не вчиняв та автомобілем не керував, під час ДТП водієм була його дружина ОСОБА_3 .

Клопотань про виклик у якості свідка ОСОБА_3 , яку ОСОБА_1 та вона сама вказували водієм автомобіля, сторона захисту не заявляла, до суду вона самостійно не прибула.

Пункт 1.3. Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 12.1. Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно із п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Протоколом серії ЕПР1 № 164879 від 02.11.2024 зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, протоколом серії ЕПР1 № 164896 від 02.11.2024 - адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та протоколом серії ЕПР1 № 164854 від 02.11.2024 - адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП за вищенаведених обставин.

Від протокольних пояснень, підпису у протоколах та отримання їх копій відмовився.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, пояснень і зауважень щодо змісту протоколу не надав, фактично відмовився від такого свого права.

02.11.2024 о 18.51 год до відділу поліції зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що у цей час в с-щі Донець на мосту сталася ДТП за участю військового автомобіля та автомобіля «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 . Заявник військовослужбовець ОСОБА_4 .

З рапорту поліцейського СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП у Харківській області Івана Лютіка вбачається, що 02.11.2024 приблизно о 19.00 год здійснювався виїзд на ДТП без травмованих за адресою: Ізюмський район, с-ще Донець, автодорога Андріївка-Курган-Мілова, де було встановлено, що приблизно о 18.50 год водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi L200» та пішов з місця події. Під час розшукуваних заходів було встановлено місцезнаходження правопорушника, який від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, повідомивши, що вживав алкогольні напої після ДТП. Щодо нього було складено відповідні протоколи про адміністративні правопорушення. Транспортний засіб було залишено на узбіччі поблизу місця зіткнення без порушень ПДР. ОСОБА_1 було відсторонено від керування.

Поліцейський СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 надав до суду письмові пояснення про те, що 02.11.2024 приблизно о 19.00 год через оператора «102» на планшетний пристрій надійшов виклик про ДТП без травмованих на мосту поблизу с-ща Донець Ізюмського району. На місці події було встановлено, що транспортний засіб «ВАЗ 2109» здійснив наїзд на транспортний засіб «Mitsubishi L200», який стояв з увімкненою аварійною сигналізацією на мосту. Водій автомобіля «ВАЗ 2109» до прибуття поліції з місця ДТП пішов. Водій автомобіля «Mitsubishi L200» ОСОБА_6 та його пасажир ОСОБА_7 , військовослужбовці ЗСУ, повідомили, що за кермом автомобіля, який в`їхав в їхній автомобіль, був чоловік, який представився ОСОБА_8 , саме він після скоєної ДТП вставав з місця водія, а з пасажирського місця вийшла його дружина, яка своїх даних не надала. Зі слів військових ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння. Під час розшукуваних заходів було встановлено, що водій ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Прибувши туди, у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. Тому водію було пред`явлено вимогу пройти у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці на алкотестері «Драгер» або в медичному закладі, на що він відмовився, мотивуючи тим, що автомобілем керувала його дружина, а він після ДТП вживав алкогольні напої. Зазначив, що під час перевірки за базою даних ІПНП ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами, з його слів права керування він не мав, посвідчення водія ніколи не отримував. За вчинене правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Інспектор СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Літвінов В.О. надав до суду письмові пояснення про те, що 02.11.2024 приблизно о 19.00 год через оператора «102» на планшетний пристрій надійшов виклик про ДТП без травмованих на мосту поблизу с-ща Донець Ізюмського району. На місці події було встановлено, що транспортний засіб «ВАЗ 2109» здійснив наїзд на транспортний засіб «Mitsubishi L200», який стояв з увімкненою аварійною сигналізацією на мосту. Водій автомобіля «ВАЗ 2109» до прибуття поліції з місця ДТП пішов. Водій автомобіля «Mitsubishi L200» ОСОБА_6 та його пасажир ОСОБА_7 , військовослужбовці ЗСУ, повідомили, що за кермом автомобіля, який в`їхав в їхній автомобіль, був чоловік, який представився ОСОБА_8 , саме він після скоєної ДТП вставав з місця водія, а з переднього пасажирського місця вийшла молода жінка. Зі слів військових ОСОБА_1 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому було встановлено місцезнаходження ОСОБА_1 , який повідомив, що автомобілем керувала його цивільна дружина ОСОБА_3 , а не він. ОСОБА_1 пояснював, що він протягом усього дня та після ДТП вживав алкогольні напої. Також йому було пред`явлено вимогу пройти у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці на алкотестері «Драгер» або в лікарні під відеозапис. Зазначив, що під час складання протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 було перевірено за базою даних ІПНП та було встановлено, що він не мав права керування транспортним засобом, з його слів він взагалі ніколи не отримував посвідчення водія. За вчинене правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У письмових поясненнях, наявних в матеріалах справи, складених від імені ОСОБА_1 та з його слів, які були йому оголошені поліцейським, що вбачається з наданих відеозаписів, однак ним не підписаних, зазначено, що він проживає в с-щі Донець Ізюмського району Харківської області разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 02.11.2024 приблизно о 19.10 год він їхав на пасажирському передньому сидінні автомобіля «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 , керувала автомобілем його дружина ОСОБА_3 . Вони їхали по автодорозі з с-ща Донець в сторону с-ща Андріївка та, коли виїхали на міст, то там стояв військовий автомобіль, на якому було закріплено зброю. Його дружина не встигла зупинитись та допустила зіткнення з даним автомобілем, а саме з його задньою частиною. Їхній автомобіль отримав технічні ушкодження передньої частини. Вони з дружиною вийшли з автомобіля та хотіли його забрати, на що один з військових їм сказав іти звідти. Потім дружина виїхала заднім ходом на автомобілі, після чого військові вистрілили в повітря. Після цього вони вилізли з автомобіля та пішли додому, не дочекавшись працівників поліції.

В своїх письмових поясненнях та в суді потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що він є військовослужбовцем ЗСУ (в/ч НОМЕР_4 ) на посаді водія. Так, 02.11.2024 вони з ОСОБА_9 працювали, як ПВО, на мосту між селищем Донець та селищем Андріївка Ізюмського району Харківської області. Було вже темно, вони одразу включив аварійний сигнал та виставили знак аварійної зупинки близько 30 м позаду автомобіля. Потерпілий керував процесом (по планшетному пристрою), а інший був на кулеметі. Через деякий час інший автомобіль «ВАЗ 2109», який рухався у попутному напрямку, на великій швидкості в`їхав в задню частину їхнього автомобіля, а саме залетів під відкритий борт автомобіля, там замортизувала запаска і «ВАЗ 2109» відкинуло назад. Після зіткнення з автомобіля, а саме водійського місця, вийшов чоловік ромської національності, який представився ОСОБА_8 . На передньому пасажирському сидінні була жінка, ОСОБА_1 вирвав двері та звільнив її з автомобіля. Від водія було чутно різкий запах алкоголю з ротової порожнини, на пасажирському місці на полу лежала порожня пляшка з-під шейку, він мав нечітку мову, пропонував якось вирішити ситуацію на місці, на що він відмовився. Потім ОСОБА_1 знову сів за кермо автомобіля та від`їхав заднім ходом назад десь на 5 м, при цьому потерпілий не дозволив йому забрати свій автомобіль. Після цього він за ними не спостерігав, бо був зайнятий. Вони, залишивши місце ДТП, напевно пішли в сторону с-ща Донець, не дочекавшись приїзду поліції. Тілесних ушкоджень під час ДТП не отримав, лише був пошкоджений їхній автомобіль задній бампер, заднє ліве крило і т.п. Зазначив, що після приїзду на місце ДТП поліцейські відібрали у них письмові пояснення.

В своїх письмових пояснення та в суді свідок ОСОБА_7 повідомив, що він є військовослужбовцем ЗСУ (в/ч НОМЕР_4 ) на посаді командира відділення. Так, 02.11.2024 вони з ОСОБА_6 , який був водієм автомобіля, працювали, як ПВО, на мосту між селищем Донець та селищем Андріївка Ізюмського району Харківської області. Було вже темно, вони одразу включив аварійний сигнал та виставили знак аварійної зупинки близько 30 м позаду автомобіля. Потерпілий керував процесом (по планшетному пристрою), а він був на кулеметі. Через деякий час інший автомобіль, який рухався у попутному напрямку, на великій швидкості в`їхав в задню частину їхнього автомобіля. Спочатку він подумав, що в них потрапив «шахед», настільки сильним був удар в автомобіль. Після зіткнення з автомобіля, а саме водійського місця вийшов чоловік ромської національності, який представився ОСОБА_8 , а з переднього пасажирського сидіння вийшла жінка. Від водія було чутно різкий запах алкоголю з ротової порожнини, він мав нечітку мову, пропонував якось вирішити ситуацію, але ОСОБА_6 не погодився. Потім ОСОБА_1 знову сів за кермо автомобіля та від`їхав заднім ходом назад десь на 5 м, при цьому йому не дозволили забрати свій автомобіль, лише попросили відійти подалі від них, щоб вони не влучили в них з кулемета. Після цього вони виявили, що ОСОБА_1 не відійшов, а втік з місця ДТП, оскільки його поруч не виявилось, напевно пішли в сторону с-ща Донець, не дочекавшись приїзду поліції, яка потім його розшукувала. Тілесних ушкоджень під час ДТП не отримав.

З досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів - відеозаписів, що містяться в матеріалах справи на CD-R диску, вбачається, що працівники поліції підійшли до чоловіка та жінки ромської національності, які перебували у дворі житлового будинку, поліцейський представився та пред`явив вимогу надати чоловіку свої документи. Чоловік надав документи, які встановлюють його особу, як ОСОБА_1 , та документи на автомобіль, а посвідчення водія відмовився надати, вказавши, що не керував автомобілем, бо ним керувала його цивільна дружина ОСОБА_3 , яка це підтвердила та зазначила, що керувала автомобілем саме вона, оскільки її чоловік був п`яний. Також пояснила, що вона їхала не швидко, однак у іншого військового автомобіля не було включено ніяких пізнавальних знаків, тому вона його не помітила та в`їхала в нього, не встигши зупинитися. Поліцейський повідомив, що за свідченнями інших учасників ДТП саме чоловік керував автомобілем, який в`їхав в їхній автомобіль, тому пред`явив саме ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я, на що він відмовився посилаючись на те, що не він і так не заперечує і навіть стверджує, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживав алкоголь (джин-тонік) як до, так і після ДТП, при цьому стверджував, що він не керував автомобілем та не скоював ДТП. Також пояснив, що військові почали в них стріляти та сказали йти звідти, тому вони злякалися та залишили автомобіль та місце ДТП, пішовши додому, щоб повідомити про подію до поліції, оскільки його телефон залишився в машині і він не зміг його забрати. Після складання матеріалів про адміністративні правопорушення водію було роз`яснено його права та обов`язки. Від підписів у документах, в тому числі у письмових поясненнях від його імені, записаних з його слів та оголошених йому, з якими він погодився, ОСОБА_1 відмовився, оскільки не визнавав керування автомобілем та вчинення ним інкримінованих адміністративних правопорушень.

Відеозапис було здійснено за допомогою технічного засобу - портативного відеореєстратору інвентарний № /68.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що хоча відеозаписом і не зафіксований рух транспортного засобу, однак ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не заперечував факту настання події ДТП за участі його автомобіля, посилаючись на те, що керувала ним в момент вчинення ДТП його цивільна дружина, яка була разом з ним, яка також про це стверджувала, а він перебував на передньому пасажирському місці. Пояснив, як саме сталася ДТП у вказаному в протоколах місці, день та час. При цьому він знаходився за місцем проживання, куди прийшов з цивільною дружиною, залишивши місце ДТП.

Одночасно зі складанням протоколу про ці адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії.

Факт не оскарження постанови вказує на фактичне визнання ним вчинення правопорушення та керування автомобілем за аналогічних цій справі обставин (дата, час, місце).

Відеозаписом зафіксовано дату та час, а також цілком зрозуміло, очевидно, що подія відбулася саме за тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, протилежне не доведено.

Схемою місця ДТП зафіксована слідова картина на місці ДТП та перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП.

Також додано фотоматеріали з місця ДТП, на який вбачається, що автомобіль «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 стоїть на мосту та в нього пошкоджена його передня частина, також на мосту стоїть інший автомобіль «Mitsubishi», задня частина якого пошкоджена.

Правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, вважається закінченим з моменту вжиття алкоголю учасником ДТП до проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

З пояснень самого ОСОБА_1 , наданих під відеозапис, встановлено, що він вжив алкоголь, в тому числі після ДТП, однак до того, як йому працівники поліції запропонували пройти медичний огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, від проходження якого він відмовився.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю обвинувачення по за розумним сумнівом доведеними достатньою сукупністю доказів.

Навпаки, доказів оскарження ОСОБА_1 дій поліцейських, встановлених фактів порушення ними закону не надано.

Матеріали справи не містять даних того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.

ОСОБА_1 визнав, що заходився в автомобілі, але заперечує керування ним, вказуючи, що керувала автомобілем його цивільна дружина, яка і скоїла ДТП, однак не через свою вину. Також визнає вживання ним алкоголю в той день після ДТП.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді, а також в своїх письмових поясненнях зазначили, що саме ОСОБА_1 , який вийшов з водійського місця, керував автомобілем під час ДТП, а потім покинув місце ДТП. Жінка, яка перебувала з ним в автомобілі, була лише пасажиром і точно не могла керувати ним.

В суді поліцейські підтвердили, що виявили ОСОБА_1 , на якого вказали свідки, як на водія, вже за місцем його проживання, куди він прийшов, залишивши місце ДТП, та який знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння і на їхню вимогу відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, повідомивши, що вживав алкоголь після ДТП.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , який підтвердив вживання ним алкогольних напоїв, в тому числі після ДТП, на вимогу поліцейського відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Тобто достатні докази свідчать, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, не врахував швидкості руху та дорожньої обстановки, не помітивши стоячий на мосту військовий автомобіль, який у той час виконував бойове завдання, відбиваючи повітряний напад ворога, та в'їхав у його задню частину, після чого залишив місце ДТП, а також вжив алкоголь.

Таким чином, є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, скоїв ДТП, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, та залишив місце ДТП, після чого вжив алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, від якого відмовився.

Жодних підстав для сумніву в достовірності наявних доказів немає, оскільки вони не суперечать одне одному та кореспондуються між собою.

До заперечень сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у зазначені у протоколах час та місці, суд відноситься критично, розцінюючи їх як обрану тактику захисту для уникнення відповідальності, тим більш ОСОБА_3 , яку ОСОБА_1 та вона сама вказували водієм автомобіля, знаходиться у близьких стосунках з ОСОБА_1 .

Дії ОСОБА_1 за вищевказаними фактами кваліфікую:

за ст. 124 КУпАП, як

порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів,

за ст. 122-4 КУпАП, як

залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний,

за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

як вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не убачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Із урахуванням особи ОСОБА_1 , кількості вчинених правопорушень, обставин, викладених у ст. 33-35 КУпАП, та за правилами ст. 36 КУпАП, вважаю можливим застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визнавши його таким, що забезпечить мету адміністративного стягнення у вигляді належної міри відповідальності за вчинення правопорушень, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 164992 від 03.11.2024 убачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що: «02.11.2024 о 19.10 год в смт Донець, дорога Андріївка-Курган-Мілова водій, керуючи т/з не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані ч. 5 ст. 126 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність заповторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Виходячи зі змісту ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до наведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, в якій зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Тому суд розглядає справу в межах пред'явленого обвинувачення.

При цьому викладене в протоколі формулювання обвинувачення не відповідає кваліфікації та диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП (не вказана кваліфікуюча ознака ч. 2 ст. 126 КУпАП повторність).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не може перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також й не може змінювати суть «обвинувачення», викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

На підтвердження обвинувачення до суду надано протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього: рапорти поліцейських; письмові пояснення потерпілого та свідка; відеозаписи, що містяться в матеріалах справи на CD-R диску; копію постанови Харківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП; інформація щодо притягнень до адміністративної відповідальності.

В протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, про що також за показаннями поліцейських вказував сам ОСОБА_1 та було ними встановлено під час перевірки за базою даних ІПНП, однак цих відомостей не достатньо.

Тим більш з наданих відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 підтверджував чи зазначав про відсутність у нього права керування транспортним засобом.

Належним доказом обвинувачення про відсутність у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом є відомості компетентного органу сервісного центру МВС.

Натомість цього доказу не надано, а лише показань поліцейських про відсутність у ОСОБА_1 такого права недостатньо, і це не звільняє від доказування обставин правопорушення і його винуватості.

Отже обвинувачення є недоведеним, а недоведена вина дорівнює доведеній невинуватості.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Між тим відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, 36, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

1)ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення - штраф в розмірі 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

2)Стягнути з ОСОБА_1 605,60 гривень судового збору.

3)У разі несплати правопорушником штрафу у 15-ти денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у порядку примусового виконання постанови стягнути подвійний розмір зазначеного штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

4)Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя Стригуненко В.М.

Реквізити для сплати штрафу: населений пункт: ХАРКIВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ХАРКIВ, отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір.