ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/9/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.ст.122-4, 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Р.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно постанови, 12 вересня 2024 року о 15 год. 53 хв. в м. Тернопіль, вул. Паращука, 14, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем LEXUS LX500D р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на припаркований автомобіль Toyota Land Cruiser 200 р.н. НОМЕР_2 , який припаркував водій ОСОБА_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б, п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Окрім того, 12 вересня 2024 року о 15 год. 53 хв. в м. Тернопіль, вул. Паращука, 14, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Lexus LX500D р.н. НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП, місце полії залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ст.122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Никитюк Р.І. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року, в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП скасувати, а справу закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП, та визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Крім того просить врахувати те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а також особою з інвалідністю пов`язаною із захистом Батьківщини, після реабілітації був працевлаштований на посаду логіста, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, щиро кається у скоєному та визнає свою вину за ст.124 КУпАП, а умислу залишити місце ДТП не мав. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 12 вересня 2024 року керуючи LEXUS LX500D не відчув удару зіткнення з іншим транспортним засобом, через що не зупинився, а про наявність пошкодження дізнався після огляду транспортного засобу. Умислу залишати місце ДТП не мав, так як не зрозумів що таке мало місце. Вказує на те, що як у схемі місця ДТП, так і у протоколі огляду транспортного засобу не зазначено про те, що пошкодження транспортних засобів отримані саме внаслідок ДТП, яка мала місце 12 вересня 2024 року.

Заслухавши доводи захисника Никитюка Р.І., який просив проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Враховуючи те, що захисник Ангелюка В.І. не оскаржує постанову суду в частині визнання останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд переглядає справу, лише в частині постанови про визнання ОСОБА_1 винуватим за епізодом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за статтею 122-4 КУпАП настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повинна доводи свою невинуватість, а навпаки її вину у вчиненні правопорушення повинен довести орган, який виявляє правопорушення та складає відносно неї протокол, як то передбачено ч.2 ст.251 КУпАП і суд, розглядаючи матеріали адміністративної справи на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, повинен прийти до висновку про винність особи поза розумним сумнівом.

Однак, судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення була допущена неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові суду висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за ст.122-4 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, переглядаючи справу в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до п. 2.10а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у свідомому залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник стверджували, що в діях водія був відсутній прямий чи непрямий умисел в залишенні місця ДТП, оскільки він не був обізнаний про свою причетність до дорожньої пригоди, жодного дотику до іншого автомобіля він не відчув.

Відхиляючи доводи захисника Ангелюка В.І. про те, що останній не відчув зіткнення його транспортного засобу із іншим автомобілем, місцевий суд зазначив, що такі доводи в повній мірі спростовуються усіма іншими наявними в матеріалах справи доказами зокрема, схемою ДТП від 12.09.2024 та відомостями протоколу огляду транспортного засобу від 13 вересня 2024 року, з яких вбачається наявність чисельних пошкоджень автомобілів.

Однак, такий висновок суду першої інстанції не підтверджується даними вказаних доказів.

Так, у Схемі місця ДТП, яка відбулась 12.09.2024р. о 15 год. 53 хв., описано перелік видимих пошкоджень лише одного автомобіля - Toyota Land Cruiser 200 р.н. НОМЕР_2 . При цьому, з наведеного опису оцінити їх характер неможливо, оскільки у Схемі зазначено лише розташування ушкоджень: задня ліва частина пошкодження ТЗ. Будь-яких інших відомостей про ушкодження і їх характер не зазначено.

Щодо протоколу огляду транспортного засобу від 13 вересня 2024 року, то він складений поліцейським одноособово у відсутності власника чи водія транспортного засобу та без застосування засобів фото чи відео фіксації.

Разом з тим, відповідно до «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, розділом VIII встановлені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Так, пунктом 8 Розділу VIII Інструкції передбачено, що якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців. Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи. При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

Зазначені вимоги Інструкції уповноваженими працівниками поліції виконані не були.

Крім того, у протоколі огляду транспортного засобу від 13 вересня 2024 року наведено лише перелік виявлених у той день ушкоджень, однак жодним чином не зафіксовано чи вони пов`язані з подією ДТП, яка відбулась 12 вересня 2024 року.

Більше того, в порушення п.8 Розділу ІХ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, не здійснили жодної в обов`язковому порядку фотофіксації пошкоджень транспортного засобу LEXUS LX500D р.н. НОМЕР_1 .

Відібрані у ОСОБА_1 16 вересня 2024 року письмові пояснення цього також не підтверджують, оскільки в них він лише підтвердив, що 12 вересня 2024 року дійсно керував автомобілем і через кілька днів поліція йому повідомила, що він вчинив ДТП. Будь-яких обставин вчинення ДТП 12 вересня 2024 року і відомостей про характер пошкоджень автомобілів при відібранні письмових пояснень у ОСОБА_1 не було з`ясовано.

Таким чином, при оформленні матеріалів цієї справи уповноваженими працівниками поліції не зібрано жодних фактичних даних, які би підтверджували, що зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 13 вересня 2024 року пошкодження транспортного засобу LEXUS LX500D р.н. НОМЕР_1 утворились внаслідок ДТП 12 вересня 2024 року, а також при складанні схеми ДТП жодним чином не зафіксовано кількість і характер пошкоджень автомобіля Toyota Land Cruiser 200 р.н. НОМЕР_2 .

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що показання ОСОБА_1 спростовуються схемою ДТП від 12.09.2024 та відомостями протоколу огляду транспортного засобу від 13 вересня 2024 року є безпідставним, оскільки як вбачається із матеріалів справи, то в такій відсутня будь-яка фотофіксація як місця ДТП, так і самих пошкоджених транспортних засобів, що в свою чергу не дає можливості об`єктивно оцінити характер їх пошкоджень, а відтак і прийти до переконання щодо того, що ОСОБА_1 міг чи не міг не відчути зіткнення, а отже і про наявність в його діях умислу.

Із встановлених в ході апеляційного розгляду обставини справи вбачається, що працівниками поліції не надано суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, а саме порушення п.2.10а ПДР України.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП, не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене свідчить про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, що в розумінні п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення і визначення його в розмірі згідно санкції ст.124 КУпАП, з урахуванням того, що в даному випадку воно не може бути посилене судом апеляційної інстанції, та скасування постанови в частині ОСОБА_3 до відповідальності за ст.122-4 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Р.І. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 , в частині визнання його винуватим за ст.122-4 КУпАП скасувати та закрити провадження в цій частині на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення змінити і вважати ОСОБА_1 винуватим за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя