Справа №574/61/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.
Номер провадження 33/816/174/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Самоткан М.П. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 08 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 08 січня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 09.01.2023 року о 16 год. 53 хв. на вул. Сеймівська в с. Чумакове, Конотопського району Сумської області, керував транспортним засобом KIA SORENTO реєстраційний номер НОМЕР_1 та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Самоткан М.П. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Буринського районного суду Сумської області від 08 січня 2024 року, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

В обґрунтування вимог поновлення строків на апеляційне оскарження постанови вказував, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ЗСУ, брав участь у бойових діях, тому не міг повідомити суд про неможливість брати участь у судових засіданнях. Крім цього 09 січня 2024 він отримав тяжкі поранення, переніс декілька операцій, тривалий час знаходився на лікуванні, а реабілітацію проходить до теперішнього часу. Копію оскаржуваної постанови він не отримував, а тому не мав можливості оскаржити дане рішення в строки встановлені законом.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що судом було порушено процесуальні права ОСОБА_1 , оскільки він не отримував судові повістки, у зв`язку з тим, що знаходився у бойовій обстановці та не мав можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП. Зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , передбачені ст..35 ЗУ «Про Національну поліцію». Звертав увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. На думку апелянта поліцейським було порушено вимоги п. 5 розділу ІІ « Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2016 року № 1026. Згідно досліджених відеозаписів, безперервна відео фіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення не проводилася, не встановлено джерело походження вказаних відеозаписів і приєднання їх до матеріалів справи. У зв`язку з чим відеозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами.

Зазначав, що Буринський районний суд Сумської області допустив порушення підсудності при розгляді вказаної справи, оскільки місцем скоєння правопорушення є вул. Сеймівська в с. Чумакове Конотопського району Сумської області, що на думку апелянта, є підсудністю Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

Вважав, що на теперішній час строки накладення адміністративного стягнення сплинули.

В судове засідання призначене на 10 січня 2025 року на 08 год. 30 хв. особа, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Самоткан М.П., які є належним чином повідомлені про дату і час розгляду апеляційної скарги, до апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання від них не надходило.

З метою розгляду апеляційної скарги у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність апелянта та його захисника, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в провадженні відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судовому засіданні 08 січня 2024 року не приймав участь, копія оскаржуваної постанови була йому надіслана 10 січня 2024 року, однак повернулась на адресу Буринського районного суду Сумської області з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Самоткан М.П. строк на апеляційне оскарження постанови судді Буринського районного суду Сумської області від 08 січня 2024 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Буринського районного суду Сумської області від 08 січня 2024 року, яку апелянт просив скасувати та закрити провадження у справі, то тут апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №117108 від 09.01.2023 року щодо вчинення ОСОБА_1 , правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1);

- відеозаписом, який міститься на долученому до матеріалів справи DVD-R диску, з якого вбачається, що 09 січня 2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, був зупинений працівниками поліції та пройти на вимогу поліцейського огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився. При цьому він не заперечував, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та пропонував поліцейським домовитись, після чого був попереджений про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди (а.с.2).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта про те, що судом було порушено процесуальні права ОСОБА_1 , оскільки він не отримував судові повістки, у зв`язку з тим, що знаходився у бойовій обстановці та не мав можливості реалізувати свої права, передбачені ст..268 КУпАП, то ці доводи спростовуються матеріалами справи, згідно яких слідує, що справа про адміністративне правопорушення перебувала на розгляду в суді першої інстанції з 13 січня 2023 року по 08 січня 2024 року, тобто рік. За цей період ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання як шляхом направлення судових повісток за адресою його місця проживання, які він отримував, так і шляхом направлення повісток к додаток «Viber» та засобами телефонного зв`язку, проте ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся. Крім цього, ОСОБА_1 достеменно знаючи, що справа відносно нього, перебуває в провадженні суду з 13 січня 2023 року, маючи захисника не був позбавлений можливості подати суду письмові пояснення по справі, однак таким правом не скористався.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно правомірності зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Щодо доводів апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, то їх апеляційний суд обґрунтованими вважати не може зважаючи на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

При цьому, диспозиція ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння».

Таким чином, за буквальним змістом ст. 266 КУпАП, встановленим порядком огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є пропозиція поліцейського пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів.

Лише у випадку незгоди водія на сам факт застосування спеціального технічного засобу або незгоди з його результатами, у поліцейського виникає обов`язок у двогодинний строк доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.

При цьому, закон оперує правовими категоріями «відмова від огляду» та «незгода (на застосування спеціального технічного засобу або з його результатами)», які є різними видами вольових актів та тягнуть різні правові наслідки.

У даній справі жоден з досліджених у цій постанові доказів не містить даних, що водій ОСОБА_1 висловлював саме незгоду на застосування спеціального технічного засобу, що потягло б за собою обов`язок поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.

Всі досліджені докази вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому.

За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було недоцільним, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння взагалі, а не під час прямування у заклад або у його приміщенні.

Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання захисника на порушення такого порядку є безпідставними.

Твердження апелянта про те, що безперервна відео фіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення не проводилася, то їх апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки даний відеозапис достатній для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що Буринський районний суд Сумської області допустив порушення підсудності при розгляді вказаної справи, оскільки місцем скоєння правопорушення є вул. Сеймівська в с. Чумакове Конотопського району Сумської області, що на думку апелянта, є підсудністю Конотопського міськрайонного суду Сумської області, апеляційний суд визнає необґрунтованими та зазначає наступне.

Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-IX утворено Конотопський район (з адміністративним центром у місті Конотоп) у складі територій Бочечківської сільської, Буринської міської, Дубов`язівської селищної, Конотопської міської, Кролевецької міської, Новослобідської сільської, Попівської сільської, Путивльської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Отже, село Чумакове, яке до прийняття постанови Верховною Радою України від 17 липня 2020 року №807-ІХ належало до Буринського району Сумської області, увійшло до складу Конотопського району Сумської області.

Разом з тим, пунктом 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

Таким чином, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Отже, справа про адміністративне правопорушення, яке вчинене в селі Чумакове на території ліквідованого відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів" Буринського району Сумської області, належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Буринського районного суду Сумської області.

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст.38 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке не є триваючим, вчинене ОСОБА_1 09 січня 2023 року, а адміністративне стягнення накладене постановою Буринського районного суду Сумської області від 08 січня 2024 року, тобто в межах строку притягнення до відповідальності. Підстав для закриття провадження по справі на підставі ч.6 ст.38 КУпАП апеляційний суд не вбачає.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з технічних засобів відеозапису працівників поліції.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Самоткан М.П. строк на апеляційне оскарження постанови Буринського районного суду Сумської області від 08 січня 2024 року.

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 08 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Самоткан М.П. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.