Провадження № 3/742/17/25
Єдиний унікальний № 742/5821/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря судового засідання Голушки Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , є учасником УБД, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134777 від 22 вересня 2024 року, складеного поліцейським Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Журавлем І.А. вбачається, що 22 вересня 2024 року, о 19 год. 35 хв у м.Прилуки по вул.Партизанська, 45, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Кіа Ріо, днз НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та у медичному закладі відмовився на відеозапис з бодікамери, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, просив закрити дану справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях. Зазначив, що не їхав на вище зазначеному автомобілі. Того дня за кермом була дружина, так як вона має посвідчення водія, проте не має достатніх навиків керування автомобілем, вони виїхали на дорогу за будинком, де немає руху автомобілів. Вона не змогла переключити другу передачу, і він сів за кермо, щоб їй показати як це робиться. У цей час під`їхали працівники поліції, і зазначили, що ніби у автомобілі не так світить ліва фара. Під час розмови у них виникла підозра, що він перебуває з ознаками сп`яніння. Йому було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки або в лікарні, проте він відмовився, так як автомобілем він не керував, а лише показував дружині як переключити щеплення, однак працівники поліції не звертали уваги на його пояснення і склали протоколи відносно нього, за те що не працює фара, керування ТЗ без посвідчення водія та протокол за ст.130 КУпАП. Алкоголю він тоді не вживав.

Допитана у якості свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що автомобіль Кіа Ріо належить їй. Вона має посвідчення водія, проте немає достатніх навиків керування. У зв`язку з чим, запропонувала її цивільному чоловіку ОСОБА_1 проїхатися з нею на пасажирському сидінні. Коли вона рухалася автомобілем, то у неї заклинило передачу і вона попросила ОСОБА_1 перемкнути її. У цей час приїхали працівники поліції та почали говорити, що не працює фара та що у ОСОБА_1 наявні ознаки сп`яніння. На жодні пояснення не звертали уваги і склали протоколи. Хоча він на автомобілі не рухався взагалі, а лише показав, як переключити другу передачу і виходив із автомобіля.

Дослідивши та проаналізувавши інші матеріали адміністративної справи у їх сукупності суд доходить наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави. Закону непідвладні переконання, думки людей, якщо вони не знайшли зовнішнього вияву.

Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.

Адміністративні правопорушення (проступки) розрізняють за специфічними ознаками, властивими їх об`єктивній і суб`єктивній сторонам.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне.

Основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний, стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва протиРосії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд, також, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134777 від 22 вересня 2024 року, вбачається, що 22 вересня 2024 року, о 19 год. 35 хв у м.Прилуки по вул.Партизанська, 45, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Кіа Ріо, днз НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та у медичному закладі відмовився на відеозапис з бодікамери, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.2).

Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та почервоніння обличчя (а.с.4).

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що у ОСОБА_1 в результаті огляду виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився (а.с.3).

Відповідно до п.6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктами 6-7 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом №1452/735 від 09 листопада 2015 року, передбачено, що у разі наявності ознак алкогольного сп`яніння, передбачених у пункті 3 розділу 1 цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Проте, при дослідженні судом відеодиска з відеозаписом події, який було додано до протоколу, котра сталася 22.09.2024 вбачається, що відеозйомка є некоректною, складається з окремого файлу, запис не є безперервним і послідовним. Відсутній запис руху автомобіля, та не вбачається керування т/з будь-якою особою, у зв`язку з чим, з наявних відеозаписів неможливо встановити всі обставини події, та хто саме керував автомобілем і чи рухався він взагалі, оскільки фіксація з бодікамери поліцейського починається з моменту, коли ОСОБА_1 виходить з автомобіля зі сторони водія, проте не видно чи автомобіль рухався, та чи працював двигун. ОСОБА_1 не погоджувався з тим, що він керував автомобілем, так як не погоджувався, що перебуває з ознаками сп`яніння, на відео зазначив, що спиртні напої не вживав. Як сам ОСОБА_1 так і свідок ОСОБА_2 вказували на те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував, а лише показував як перемкнути другу передачу.

Відтак, складений поліцейським протокол про адміністративне правопорушення, як акт обвинувачення, не може бути достатнім та беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки містить лише суб`єктивну оцінку уповноваженою на складання протоколу особою встановлених ним певних обставин, які мають бути підтверджені передбаченими ч.1 ст.251 КУпАП доказами, але які в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Таким чином, для того, щоб дії особи, яка керує транспортним засобом, могли бути кваліфіковано, як керування транспортним засобом, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, уповноважений працівник поліції зобов`язаний належним чином засвідчити керування особи ТЗ, а таких доказів до матеріалів справи не надано.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суддя зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно досліджувати всі обставини справи і давати їх правильну правову оцінку. Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Отже, зазначене у протоколі порушення, а саме керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, не підтверджене належними та допустимими доказами, оскільки на диску, який долучено до матеріалів справи відеозапис складається з окремого фрагменту, не є безперервним і послідовним, відеофіксація подій, які відбулися 22.09.2024 є частковою, що в своїй сукупності дає суду підстави про неналежність і допустимість даних доказів по справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, виходячи з принципів верховенства права та презумпції невинуватості, визначених ст.8, 62 Конституції України, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що з огляду на «стандарт доведення вини поза розумним сумнівом» ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.130, 221, 283-285, 294, 321 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - провадженням в суді закрити.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО