Справа № 214/9221/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., за участі: секретаря судового засідання Пугача Р.С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ліфшиць З.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10.10.2024 о 13:25 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , будучи особою, яка порушила правила військового обліку під час проведення мобілізації в Україні, не виконував неодноразову законну вимогу поліцейського прослідувати до ТЦК та СП для припинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та складання відповідних матеріалів, передбачених ст.210 КУпАП та під час затримання чинив непокору, чим вчинено злісну непокору працівникам поліції під час виконання ними службових повноважень.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Присутня у судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Ліфшиць З.О., не заперечувала щодо розгляду справи без її підзахисного. В судовому засіданні вона пояснила, що факт зупинки ОСОБА_1 не заперечує, однак факт перебування ОСОБА_1 у розшуку не доведений. На теперішній час відносно її підзахисного не було складено протокол за ст.210 КУпАП. Працівники Національної поліції ввели ОСОБА_1 в оману про ухилення його від мобілізації. Останньому стало зле, погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він був доставлений до Криворізької клінічної лікарні №2, однак не зважаючи на це, працівниками поліції було застосовано фізичну силу, спецзасоби, та доставлено ОСОБА_1 до РТЦК та СП, де у нього знову погіршився стан здоров`я. ОСОБА_1 нічого не вчиняв, виконував вимоги працівників поліції, не відмовлявся прослідувати до РТЦК та СП. Дійсно, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП, за порушення правил дорожнього руху, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, якій він сплатив. Наголошує на тому, що супротиву зі сторони її підзахисного не було, в лікарні він був згодний поїхати до центру комплектування та був підписаний протокол. В той же день був знятий з розшуку, та відпущений з РТЦК та СП. Ці відомості надані захисником зі слів ОСОБА_1 . Вважає, що її підзахисний опір не вчиняв, просить суд не застосовувати найсуворішу міру покарання та обмежитись штрафом.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, надавши оцінку письмовим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №413437 від 10.10.2024, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що мало місце о 13:25 год. 10.10.2024;

-протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №102955 від 10.10.2024, складеного відносно ОСОБА_1 ;

-рапортом інспектора ППП у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Семашка С., в якому зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме: виявлення в результаті перевірки за базою даних АРМОР останнього в активному розшуку з 05.12.2023, звернення №12194 від ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невиконання законної вимоги працівників поліції прослідувати до ТЦК та СП для припинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та складання відповідних матеріалів, передбачених ст.210 КУпАП;

-копією протоколу про військове адміністративне правопорушення за ст.210 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 від 10.10.2024;

-відеозаписом, який містить фіксацію обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №413437 від 10.10.2024.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як убачається із відеозаписів з бодікамер поліцейських, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, 10.10.2024 о 10:29 год. працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 про перебування його у розшуку та необхідність його доставки до ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 був не згодний з діями працівників поліції про виконання вимог прослідувати до РТЦК та СП., та вважав, що відносно нього необхідно складати протокол адміністративного затримання, на складання якого він також не погодився (clip 0). Об 11:07 год. працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 буде затриманий у випадку не виконання вимог працівників поліції. В подальшому ОСОБА_1 пояснив, що він не згодний з вимогами працівників поліції, оскільки відсутні правові підстави його затримання, а саме: відповідне рішення суду. Також він не згодний прослідувати в РТЦК та СП. В 11:20 год. прибула швидка медична допомога (clip 6). В 13:28 год. до ОСОБА_1 повторно пред`явлено вимогу проїхати до РТЦК та СП, нащо останній не погодився. В 13:32 год. ОСОБА_1 повідомлено про затримання та проведено затримання особи із застосуванням фізичної сили (clip 7). В 13:52 год. ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 (clip 8).

Суд вважає відеозапис відповідним п.5 розділу ІІ Інструкції, зокрема відеозапис є чітким, послідовним, фактично повно відтворює весь перебіг подій, всіх відповідних учасників цих подій, як і їх дії. Підстав стверджувати, що цей доказ є недопустимим доказом у справі, судом не встановлено.

Вище приведений аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до заперечення захисника ОСОБА_1 адвоката Ліфшиць З.О., оскільки зазначене нею заперечення, об`єктивно нічим не підтверджується. Матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства при проведенні затримання та складання протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст.256 КУпАП.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено безпідставно та введено її підзахисного в оману щодо перебування останнього у розшуку є необґрунтованими та спростовуються відомостями матеріалів справи, а саме: протоколом про військове адміністративне правопорушення за ст.210 КУпАП, зміст якого підтверджує, що ОСОБА_1 не з`являвся за викликом до РТЦК та СП, а отже перебував у розшуку.

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом. Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст.35 Закону «Про Національну поліцію».

Згідно до приписів ст.31 Закону «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено режим «воєнний стан».

Оскільки на час скоєння адміністративного правопорушення, у країні діє воєнний стан, тому працівники поліції наділені у цей час повноваженнями зупиняти транспортні засоби, без зазначення причини зупинки.

Відповідно до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 за №1487 - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку.

У період проведення мобілізації уповноважені представники ТЦК та СП або поліцейські, а також представники Державної прикордонної служби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 за №1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна, умисна або необережна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, відповідно до ст.9 КУпАП.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Вище перелічені докази у розумінні ст.251 КУпАП України, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №413437 від 10.10.2024.

Виходячи з наведеного, з дотриманням ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за ознаками: злісна непокора законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Обираючи вид і міру стягнення, суд, керуючись вимогами ст.33 КУпАП, суд враховує особу ОСОБА_1 , який від явки до суду ухилився, не зважаючи, що останній раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу, яке суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 33-36, 40-1, 173, 185, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілою протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Згідно зі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя О.І. Євтушенко