Справа №: 398/5923/24
провадження №: 3/398/163/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"17" січня 2025 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко Ірина Петрівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № ПП 002496 від 30 жовтня 2024 року, цього дня о 14 год. 05 хв. в Кіровоградській області, м. Олександрії, ОСОБА_1 провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення транспортним засобом Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , без одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник - адвокат Гулий А.В. подав до суду письмові пояснення, в яких просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, а також провести розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та без його захисника. Клопотання захисника Копитка М.В. про закриття провадження у справі мотивоване тим, що вони заперечують проти обставин, викладених у протоколі, виходячи з того, що відсутня інформація про систематичність, регулярність та тривалість діяльності особи, відсутня інформація про отримання від такої діяльності прибутку, не надано доказів вилучення грошей (прибутку). Також оскільки звук на доданих до протоколу відеозаписах відсутній, відповідно дані матеріали не можуть вважатись належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 . Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 виручки від здійснення такого виду діяльності, хоча об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП полягає у здійсненні господарської діяльності, тобто процесу обміну товарами та грошима. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не доводять наявності у діях ОСОБА_1 суб`єктивної та об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Ознайомившись із письмовими поясненнями захисника ОСОБА_1 адвоката Гулого А.В., всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, надані суду докази на предмет їх належності, достатності та допустимості, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 164 КУпАП встановлено, що порушенням порядку провадження господарської діяльності є, зокрема, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно зі статтею 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає, зокрема такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Посилання адвоката на те, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП необхідне встановлення в діях фізичної особи ознак здійснення ним підприємницької діяльності, яка у тому числі має містити ознаки систематичності, суддя визнає безпідставними.

У зв`язку зі зміною законодавства, регламентуючого питання запровадження та здійснення господарської діяльності до статті 164 КУпАП неодноразово вносилися відповідні зміни, у тому числі до частини першої вказаної норми права. Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, в редакції станом на дату вчинення правопорушення, не дає підстав вважати, що до адміністративної відповідальності може бути притягнена фізична особа лише у разі систематичного порушення порядку провадження господарської діяльності. Сам по собі факт вчинення особою адміністративного правопорушення щодо здійснення провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання необхідної ліцензії на провадження цієї діяльності, становить склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В той же час, суддя зазначає, що матеріалами справи не підтверджено факт здійснення перевезення пасажирів ОСОБА_1 . Так само матеріали справи не містять доказів надання ОСОБА_1 послуг вартісного характеру, спрямованих на отримання доходу, що є обов`язковими ознаками здійснення господарської діяльності. З відеозапису, який долучено до протоколу № ПП 002496 від 30 жовтня 2024 року, через відсутність звукового відтворення неможливо здійснити об`єктивну реконструкцію події та встановити інші обставини, які мають значення для розгляду справи, відтак такий доказ не можна вважати належним.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися неспростовним доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Суддя зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень.

У рішенні від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що докази, які були досліджені при розгляді справи, не підтверджують склад адміністративного правопорушення в частині його об`єктивної сторони, відтак матеріали справи не містять беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження в справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 164, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя Ірина Петрівна Шикаренко