Провадження № 3/201/5149/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 жовтня 2024 року о 15 годині 30 хвилини, керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху ліворуч в районі буд. № 37 по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпрі не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним зліва автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він, керуючи автомобілем «Фольксваген», рухався по вул. Січеславська Набережна у напрямку вул. Ливарна в м. Дніпрі, де за напрямком його руху, на крайній правій смузі, проводились дорожні роботи, через що утворився затор та він був вимушений перестроїтись лівіше, при цьому попутний зліва автомобіль «Тойота», під керуваннями водія ОСОБА_2 , став надавати перевагу у русі попутному справа транспорту, у зв`язку з чим він був впевнений, що може змінити напрямок руху ліворуч безпечно, що він і став роботи та вже фактично завершив своє маневрування, як несподівано відчув удар по дотичній зліва від проїжджаючого повз автомобіля «Тойота», який зупинився далеко попереду нього.

Водій ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що він, 31 жовтня 2024 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Тойота», рухався по вул. Січеславська Набережна з боку центра міста у напрямку вул. Ливарна у м. Дніпрі та побачив попереду себе на крайній праві смузі дорожні роботи, у зв`язку з чим він завчасно перестроївся ліворуч та, наблизившись до цього місця, спочатку зупинився для того щоб надати декільком автомобілям справа перевагу у русі, після чого відновив рух, однак несподівано побачив перед собою автомобіль «Фольксваген», водія якого став різко перестроюватись перед ним справа наліво без попереднього подання відповідного світлового покажчику повороту, що призвело до перетинання їх траєкторії руху, внаслідок чого відбулось контактування правої передньої частини, керованого ним автомобіля, з усією лівою боковою частиною автомобіля «Фольксваген», який проїхавши по інерції, він зупинився трохи далі на крайній лівій смузі. При цьому він хоче звернути увагу на те, що ним не подавались будь-які умовні сигнали про надання дороги водію ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній не мав по відношенню до нього переваги у русі, а тому він вважав, що розпочинає рух в безпечний спосіб та не міг передбачити того, що ОСОБА_1 саме в той момент розпочне перестроюватись лівіше, перетинаючи його напрямок руху.

Допитаний зі сторони водія ОСОБА_1 свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він став очевидцем ДТП, коли стояв біля тротуару, напроти місця, де це відбулось, при цьому він побачив автомобіль «Фольксваген», належний раніше знайомому йому ОСОБА_1 , який рухався правою крайньою смугою та був вимушений, через проведення будівельних робіт, перестроїтись лівіше, у зв`язку з чим останній став змінювати напрямок руху та вже фактично завершив маневрування, як несподівано для всіх, дуже різкою відновив рух водій попутного зліва автомобіля «Тойота», що призвело до контактування правою передньою частиною цього засобу з лівою боковою частиною автомобіля «Фольксваген» по дотичній.

Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 31 жовтня 2024 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього, при цьому зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень цих засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; матеріалами відеозапису з камери зовнішнього спостереження, на якому зафіксована подія адміністративного правопорушення за участю причетних транспортних засобів за обставин, установлених вище та обставин, викладених в протоколі; поясненнями водія-учасника події ОСОБА_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 163320 від 31 жовтня 2024 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення за зазначених обставин.

Вищевикладене повністю підтверджується матеріалами відеозапису обставин дорожньої-транспортної пригоди з камери зовнішнього спостереження, ракурс якої охоплює ділянку дороги, де відбулось зіткнення. Так, зі змісту відтвореного відеозапису судом встановлено, що зіткнення між автомобілями «Тойота» та «Фольксваген», які попередньо рухались один попереду іншого по суміжних смугах попутного напрямку, відбулось внаслідок зміни напрямку руху та перестроювання справа наліво попутного попереду автомобіля «Фольксваген», під керуванням водія ОСОБА_1 , який виїхав на смугу руху водія ОСОБА_2 в безпосередній близькості від останнього, у зв`язку чим траєкторії руху вказаних водіїв перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали. При цьому потрібно зважати на те, що маневр перестроювання водія ОСОБА_1 був раптовим та непередбачуваним для водія ОСОБА_2 , оскільки на автомобілі «Тойота», керованого останнім, локалізація механічних пошкоджень знаходиться на передній боковій частині справа, а на автомобілі «Фольксваген» від зіткнення було пошкоджено ліву бокову частину по дотичній, що притаманно механізму зіткнення транспортних засобів, які рухались на невеликій відстані між собою один попереду іншого в попутному напрямку, при цьому транспортним засобом, що слідував попереду, змінювалась траєкторія руху у напрямку по якому рухався позаду інший засіб, чим для водія останнього створювалась непередбачувана небезпека в безпосередній близькості від нього, а тому останній не мав об`єктивної можливості та часу для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди для того щоб уникнути цього зіткнення. Крім того слід враховувати, що маневрування обох водіїв, зокрема зміна напрямку руху ліворуч водія ОСОБА_1 та відновлення руху водія ОСОБА_2 , відбулося приблизно в один і той же момент, що значно ускладнювало встановлення останнім небезпеки для руху, у тому числі враховуючи, що водій ОСОБА_2 мав перевагу у русі по відношенню до водія ОСОБА_1 , який здійснював перестроювання.

Оцінюючи як доказ зазначений відеозапис обставин дорожньо-транспортної події, потрібно звернути увагу, що його зміст повністю зіставляється з відомостями, зафіксованими у схемі місця ДТП від 31 жовтня 2024 року, зокрема відносно часу та місця зіткнення, дорожніх умов та обстановки на проїзній частині, а також взаємного розташування транспортних засобів після зіткнення, що в свою чергу дозволяє зробити висновок про належність та допустимість такого доказу, який відповідно доводить наявність порушень п. 10.1 Правил дорожнього руху України в діях водія ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що в даному випадку до адміністративної відповідальності притягаються дві особи, внаслідок спільних дій яких сталася дорожньо-транспортна пригода, так як на іншого водія ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП також було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 163328 від 31 жовтня 2024 року, слід констатувати, що наслідки цієї пригоди першочергово настали саме в результаті протиправних дій водія ОСОБА_1 , який, не переконавшись в безпечності свого маневру, змінив напрямок руху справа наліво, виїхавши на смугу руху автомобіля, під керуванням водія ОСОБА_2 , який в той момент рухався в попутному напрямку відповідно до ліній дорожньої розмітки в межах однієї смуги руху, а отже не міг своїми діями заподіяти шкідливих наслідків. В даній дорожній ситуації в діях ОСОБА_2 відсутнє порушення правил дорожнього руху, оскільки ці правила розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом, а не в умовах коли їх наражають на небезпеку інші водії своїми забороняючими діями, а отже останній міг розраховувати на те, що у відповідності до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 також виконає правила дорожнього руху, в тому числі ті, що були поставлені йому у провину складеним стосовного нього протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, зокрема п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а тому характер, черговість та ступінь участі (внеску) саме водія ОСОБА_1 першочергово призвели до спричинення протиправного наслідку.

З приводу зауважень зі сторони водія ОСОБА_1 щодо наявності недоліків у схемі місця ДТП та її невідповідності вимогам закону, необхідно зазначити, що суд, перевіривши її на відповідність вимогам п.п. 4, 5 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, вважає, що даний доказ був оформлений допустимим шляхом та належно відповідає обставинам, зафіксованим в протоколах про адміністративні правопорушення. Зокрема на схемі місця ДТП графічно зображено ділянку дороги, на якій сталось зіткнення, попередні напрямки руху водіїв, транспортні засоби, причетні до цієї пригоди, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів, координати місця зіткнення, а також інші відомості, необхідні для встановлення фактів та обставин, що мають значення для розгляду справи та підлягають доказуванню. Таким чином аргументи цієї сторони процесу не тягнуть за собою визнання означеного доказу неналежним, оскільки це не впливає на суть розгляду справи та не перешкоджає суду досягти завдань провадження в справі про адміністративне правопорушення, крім того останні істотно не порушують прав та свобод учасників процесу та не впливають на реалізацію ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Показання свідка ОСОБА_3 , який був допитаний за клопотанням зі сторони ОСОБА_1 , суд не може покласти в основу прийнятого рішення, оскільки в поясненнях останнього переважно викладена лише його власна думка щодо причин цього ДТП, водночас свідком не було конкретизовано механізм цієї пригоди, а лише загально описано його наслідки, а тому такі показання є оціночними судженнями, а не фактами, які на відміну від попередніх можливо довести або перевірити, у зв`язку з чим необхідно вважати пояснення свідка ОСОБА_3 такими, що лише спрямовані на підтвердження позиції сторони процесу, за клопотанням якої він був допитаний, а не такими, що спрямовані на встановлення істини по справі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд робить висновок про те, що наслідки цієї дорожньо-транспортної події знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з діями водія ОСОБА_1 , який, якщо б переконався у безпечності зміни напрямку руху, то і не відбулось би зіткнення з автомобілем «Тойота».

Отже, враховуючи, що згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також те, що є обґрунтовані підстави, що останній не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі шестисот п`яти гривень шістдесяти копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко