Провадження № 3/185/14/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу реагування Патрульної поліції Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, працюючого ДПР № 6 ВСП «Шахтоуправління «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», проживаючого в АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 186288 складеного 09.10.2024 року поліцейським Кабанець Д.О. слідує, що 09.10.2024 року, о 13.30год. по вул.Західно-Донбаській,28 в м.Павлограді водій ОСОБА_1 керував автомобілем КІА Оптіма номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови та координації рухів), від медичного обстеження в лікувальному закладі відмовився, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та пояснив, що у вказаний в протоколі час він дійсно керував зазначеним автомобілем, поспішав до місця проживання, оскільки вдома без догляду залишалася малолітня дитина, та був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху.

Під час спілкування з працівниками поліції останні запитали в нього згоду на те, аби проїхати в лікарню та в лікарні пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відповів незгодою, оскільки працівники поліції, на його переконання, порушили процедуру такого огляду останні не мали підстав та об`єктивних ознак вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, також поліцейські не провели такий огляд на місці, не визначилися з наявними в нього ознаками сп`яніння, з результатами такого огляду, не повідомили про його результати безпосередньо йому, а відразу, без встановлення на те будь-яких підстав, стали закидати йому необхідність їхати до лікарні.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відео-запис обставин події, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та у своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за таких підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, під час складання протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення правоохоронним органом не дотримано зазначених положень закону, а також положень ст.258 КУпАП.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить посилання на те, що останній 09.10.2024 року, о 13.30год. по вул.Західно-Донбаській,28 в м.Павлограді керував автомобілем КІА Оптіма номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови та координації рухів), від медичного обстеження в лікувальному закладі відмовився, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Натомість, під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та пояснив, що у вказаний в протоколі час він дійсно керував зазначеним автомобілем, поспішав до місця проживання, оскільки вдома без догляду залишалася малолітня дитина, був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху.

Під час спілкування з працівниками поліції останні запитали в нього згоду на те, аби проїхати в лікарню та в лікарні пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відповів незгодою, оскільки працівники поліції, на його переконання, порушили процедуру такого огляду останні не мали підстав та об`єктивних ознак вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, також поліцейські не провели такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, не визначилися з наявними в нього ознаками сп`яніння, з результатами такого огляду, не повідомили про його результати безпосередньо йому, а відразу, без встановлення на те будь-яких підстав, стали закидати йому необхідність їхати до лікарні.

Зазначена позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо порушення працівниками поліції визначеної Законом процедури огляду водія на стан сп`яніння, своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, порушення поліцейським вимог, передбачених ч.5 ст.256 КУпАП, його процесуальних прав та інших, визначених Законом процедур заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Суд наголошує, що порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…., і проведення такого огляду, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. ( далі - Порядок)

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що у разу незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, направлення поліцейським водія, якому інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння, для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, може відбуватися тільки після того, як такий огляд було проведено на місці зупинки транспортного засобу або водій висловив незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння, що був відносно нього проведений на місці зупинки транспортного засобу.

Перегляд наданого суду відео-доказу у справі підтверджує зазначені вище висновки суду щодо допущених посадовою особою органу внутрішніх справ порушень, допущених під час фіксації адміністративного правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення, тощо.

Вказаним доказом зафіксовано той факт, що огляд водія ОСОБА_1 від 09.10.2024 року, на стан наркотичного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу взагалі не проводився.

Навпаки, поліцейським в місці зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 не встановлювалися такі ознаки наркотичного сп`яніння, як порушення координації рухів, мови, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, а також жодні інші ознаки наркотичного сп`яніння.

Більше того, як свідчить перегляд відео-доказу у справі, висновки огляду, який мав би бути проведений поліцейським на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не повідомлявся ОСОБА_2 , та останній не висловлювався щодо результатів такого огляду. В порушення визначеної Законом процедури поліцейський з незрозумілих причин відразу запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні.

Отже, наданий суду відео-доказ у справі стосується лише зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Проте вказаним доказом не зафіксована процедура проведення огляду водія на стан сп`яніння, починаючи з моменту встановлення відповідних ознак та закінчуючи згодою, або незгодою водія з результатами огляду на місці.

Відтак, дії посадової особи правоохоронного органу, що склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідали вимогам КУпАП та наведених нормативних актів, оскільки фіксування вказаного факту відбувалося із встановленими вище порушеннями.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину», залежно від ступеню ії суспільної небезпеки ( Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччин», « Девеєр проти Бельгії»).

Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, беручи до уваги фактичну відсутність у даній справі доказів на підтвердження вчинення Лященком правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.