Постанова

Іменем України

16 січня 2025 року

смт Краснопілля

cправа № 578/1262/24

провадження № 3/578/43/25

Краснопільський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Косар А. І. розглянув у приміщенні суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області судову справу за адміністративним матеріалом, який надійшов з Відділення поліції № 2 Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , смт Угроїди Краснопільський район Сумська область Україна; громадянство: України; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ; Паспорт громадянина України у формі ID картки: НОМЕР_1 дата видачі:12 07 2023; Орган, що видав:5926; РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце роботи не встановлено

за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

і установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 194441, ОСОБА_2 25.12.2024 о 14:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , не виконала вимог наказу Сумської обласної військової адміністрації № 8-ОД/203 від 30.09.2024 про обов`язкову примусову евакуацію дітей одним із батьків, попередньо евакуювались, повернулися назад, чим створює загрозу здоров`ю та життю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилося у невиконанні статті 150 ч.2 Сімейного кодексу України.

У цій справі дії ОСОБА_2 поліцейським уповноваженого підрозділу поліції кваліфіковано за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/.

02.01.2025 судове засідання не відбулося через відсутність технічної можливості працювати в програмі Д 3. Разом з цим ОСОБА_2 через канцелярію суду надіслала письмові пояснення, в яких по суті правопорушення остання зазначила, що 10.10.2024 вона разом з дітьми примусово евакуювалася з прикордоння, поїхали до Черкас, певний час родина проживала у родичів. Потім вона знайшла роботу, орендуваа житло, їй доводилось працювати по три дні. У цей період діти залишались на самоті без догляду дорослих, знизилась якість навчання. Вона не витримала таких складних життєвих умов і повернулася з дітьми додому, вони знялися з обліку ВПО. Дітей виховує одна, чоловік покинув родиту, допомоги ні від кого не чекає, розраховує на себе. Діти навчаються онлайн, у навчанні є певні успіхи.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судове засідання 16.01.2025 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом смс- повідомлення. Клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надійшло.

Відповідно до статті 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за статтею184 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суддя уважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАПадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Слід зазначити, що диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.98 в справі про тлумачення терміну "законодавство" визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за невиконання такими батьками обов`язків їх мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм статті 184 КУпАП.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП - суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно статті 251 КУпАП є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255цього Кодексу.

Під час розгляду справи суд керується вимогами статті 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин інкримінованого правопорушення, перевіряє відповідність протоколу про адміністративного правопорушення вимогам статті 256 КУпАП.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.12.2024 Серія ВАД № 194441, ОСОБА_2 25.12.2024 о 14:00 год. за адресою: вул. Рясківка, буд. 18, селище Угроїди, не виконала вимог наказу Сумської обласної військової адміністрації № 8-ОД/203 від 30.09.2024 про обов`язкову примусову евакуацію дітей одним із батьків, попередньо евакуювались, повернулися назад, чим створює загрозу здоров`ю та життю дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилося у невиконанні статті 150 ч.2 Сімейного кодексу України.

З огляду на це, зазначаю наступне.

Диспозиція сформульована в частині першій статті 184 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретну дію, яку вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухилилась зазначена особа, їх зміст і в чому конкретно полягає таке порушення. При прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку саме і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Стаття 150 Сімейного кодексу України встановлює такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з чч. першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважатигідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Отже, ані Законом України "Про охорону дитинства", ані іншими законами України на батьків не покладено обов`язку вивезти дітей на виконання вимоги про обов`язкову евакуацію.

Слід зазначити, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.08.2022 N 679 "Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області" передбачено провести обов`язкову евакуацію населення Донецької області відповідно до Порядку проведення евакуації у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 р. N 841.

Згідно абз. 2 п. 31 зазначеного Порядку передбачено, що у випадку відмови від обов`язкової евакуації фізична особа підписує відмову від проведення обов`язкової евакуації за формою згідно з додатком 2.

Однак відповідальність за відмову від обов`язкової евакуації законодавством не передбачена.

Відповідно до статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін "передбачено законом" має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

Також у рішенні в справі "The Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо, зокрема відсутній склад адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір, розмір якого визначений пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

Постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар