Номер провадження: 33/813/47/25
Номер справи місцевого суду: 493/114/24
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,

Татаровського Володимира Юрійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Кантановича Михайла Анатолійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 31 липня 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду ОСОБА_1 12 серпня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що після здійснення огляду на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням за допомогою Драгеру він не погодився з результатом, однак йому не запропонували огляд у медичному закладі.

Працівники поліції ОСОБА_1 не роз`яснили його права.

Водія ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Татаровського В.Ю., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписом ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, не повно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 195656 від 04 січня 2024 року, вбачається, що 04 січня 2024 року о 00 год. 45 хв., громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Балта по вул. Введенській, 172 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого показав 1,39 ‰ проміле.

Дослідивши вказаний протокол та матеріали справи, апеляційний суд не погоджується з висновком районного суду про доведеність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які, на переконання апеляційного суду, були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Попри це, суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 195656 від 04 січня 2024 року та чек драгера, результат якого показав 1,39‰, поясненнями свідків.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимими, оскільки вони отриманні з порушенням вимог закону, а саме.

04 січня 2024 року о 00 год 45 хвл. на місці зупинки водія ОСОБА_1 за його згоди співробітниками поліції було проведено огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», результат аналізу показав 1,39 ‰ проміле алкоголю, що підтверджується роздруківкою з приладу.

ОСОБА_1 не погодився з вказаним результатом та хотів скористатися своїм правом на проведення огляду в медичному закладі охорони здоров`я.

Однак співробітники поліції не доставили ОСОБА_1 до медичної установи для проходження огляду на стан сп`яніння та роз`яснили останньому, що в Балтській ЦРЛ вимірювальні прилади не сертифіковані.

Вказане підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 - поліцейського СРПП ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, наданими ним у суді апеляційної інстанції, а також поясненнями самого ОСОБА_1 наданими ним 04 січня 2024 року на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія транспортного засобу з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

У судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_3 - поліцейський СРПП ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області надав пояснення у яких підтвердив, що розмову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на місці складення протоколу не чув. Про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп?яніння за допомогою алкотестеру Драгер дізнався зі слів ОСОБА_2 . Той факт, що особу яка не погодилася з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проведеного поліцейським, не доставили до закладу охорони здоров`я, вважає порушенням Інструкції.

Апеляційний суд виходячи з того, що всі сумніви щодо встановлення і доведення факту винності у скоєнні правопорушення тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності і само по собі не доведення вини особи у скоєнні правопорушення є рівнозначним встановленню відсутності вини особи у скоєнні правопорушення (недоведена винність = доведена невинуватість), доходить до переконання, що у суду першої інстанції не було підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування постанови суд першої інстанції про визнання винним ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, з закриттям провадження у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 31 липня 2024 року скасувати. Прийняти постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 22 січня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева