Справа № 204/259/25
Провадження № 3/204/381/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Безрук Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої бізнес аналітиком ТОВ «Смарт Делівері», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 646878 від 28.12.2024 року, 09.12.2024 о 18:10 ОСОБА_1 на ґрунті ревнощів вчинила конфлікт та порушила громадський порядок, спричинила фізичний біль ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала, просила суд провадження у справі закрити, зазначивши, що ОСОБА_2 є її чоловіком, ОСОБА_3 її свекор. Конфлікт, що стався 09.12.2024 між нею та її чоловіком ОСОБА_2 мав сімейний характер, та жодним чином не зачіпав та не порушував права та законні інтереси інших громадян. Крім того, конфлікт, який стався, мав місце за адресою: АДРЕСА_3 , у магазині, який належить свекру ОСОБА_3 , та в якому працює її чоловік ОСОБА_2 . Упродовж конфлікту у приміщенні магазину нікого не було, людей поблизу не було. Конфлікт, який стався 09.12.2204 між нею та чоловіком стався не в результаті наявності в неї хуліганського мотиву, а як наслідок її реакції, як дружини на поведінку чоловіка. ОСОБА_1 акцентувала увагу, що її дії не спричинили порушення громадського порядку, не порушили спокою громадян, що підтверджується не тільки її поясненнями, а й відсутністю у матеріалах справи пояснень хоча б одного свідка, спокій якого порушили її дії. Відсутні в матеріалах справи і будь-які інші докази вчинення нею дрібного хуліганства, крім неправдивих пояснень заінтересованих у справі потерпілих. Також, ОСОБА_1 звертала увагу суду, що заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про вчинення дрібного хуліганства являються зворотною реакцією на її заяву про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за спричинення їй тілесних ушкоджень 09.12.2024. Про це однозначно свідчить факт, що заяви до відділку поліції про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення хуліганства потерпілі подали 16.12.2024.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року № 10, судам необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №288/1158/16-к, підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти. При цьому хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце.

Громадське місце вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Суб`єктивна сторона полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

Таким чином, для кваліфікації дій особи за ст. 173 КУпАП, необхідна наявність в цих діях хуліганського мотиву, а саме дії мають здійснюватись в активній формі, безпричинно і за відсутності спонукань, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, та супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Від хуліганських слід відрізняти дії, які вчинені щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками. Такі дії можуть бути оцінені як хуліганство лише тоді, коли вони були поєднані із очевидним для винного порушенням громадського порядку та були на таку мету спрямовані.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к, зроблено висновок, якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства. З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечувалось самою ОСОБА_1 , 09.12.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є подружжям, виник сімейний конфлікт, який міг бачити свекор ОСОБА_1 ОСОБА_3 . При цьому, в діях ОСОБА_1 не вбачається таких суб`єктивних ознак, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без вагомих причин, що не можна вважати хуліганськими діями. Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, з`ясування та спроба вирішити суперечливі питання, не може свідчити про вчинення дрібного хуліганства, в розумінні вимог статті 173 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу, що у протоколі не розкрито, які саме дії ОСОБА_1 порушили громадський порядок, не зазначено про скарги та заяви на її дії сторонніх осіб. Також, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять доказів, що під час конфлікту з боку ОСОБА_1 мали місце нецензурна лайка в громадському місці, образливе чіпляння до громадян, або інші подібні дії, що порушували громадський порядок та спокій громадян, а тому констатація факту вчинення останньо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП у протоколі є припущенням, яке не ґрунтується на об`єктивних та переконливих доказах, про що також свідчить і те, що як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення від 28.12.2024, долучено: рапорт інспектора поліції від 29.12.2024; протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_2 , який звернувся до органу поліції 16.12.2024; письмові пояснення ОСОБА_2 ; протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_3 , який звернувся до органу поліції 16.12.2024; письмові пояснення ОСОБА_3 , зі змісту яких вбачається саме наявність сімейного конфлікту.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, а матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей (відеозаписи, пояснення свідків), які б вказувати на вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства.

Щодо прийняття у якості доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено з матеріалів справи з заявами про вчинення ОСОБА_1 правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися 16.12.2024, при цьому відповідно до поданих заяв, заявниками вказано відомості про особу порушника. Однак, протокол про адміністративне правопорушення складено на 12 день після звернення до органів поліції.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не приймається судом, як доказ у справі у зв`язку з порушенням строку його складання.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює надані працівниками поліції докази з точки зору їх достатності, достовірності та допустимості та вважає, що вони не містять підтвердження суб`єктивної та об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 9, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до п.1ст.247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Безрук