Справа № 308/7895/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Ганчар І. Д., представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/925/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Ганчар І. Д. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 31221 (тридцять одна тисяча двісті двадцять одна) грн 60 (шістдесят) коп. із конфіскацією у дохід держави легкового автомобіля марки «KIA» моделі «SORENTO» VIN-код НОМЕР_1 , р. н. з. Чехії НОМЕР_2 , 2005 року виготовлення, об`єм двигуна 2497 см3, дизель, код згідно з УКТЗЕД 8703.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про порушення митних правил № 0198/30500/24 та постанови судді від 24.07.2024 вбачається, що 17.11.2023 Закарпатською митницею отримано лист військової частини НОМЕР_3 із додатками від 17.11.2023 № 2006/А, яким повідомлено про не отримання транспортних засобів та товарів, які були ввезені в якості гуманітарної допомоги через митний кордон України в зоні діяльності Закарпатської митниці, на адресу зазначеної військової частини.

Зазначеним листом військова частина НОМЕР_3 повідомила Закарпатську митницю про не отримання гуманітарного вантажу (транспортного засобу марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. НОМЕР_4 ).

Проведеною перевіркою із використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ встановлено, що 26.03.2022 на митний пост «Малий Березний» Закарпатської митниці по пасажирському напрямку «в`їзд в Україну» прибув транспортний засіб марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , під керуванням громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 .

До митного контролю легкового автомобіля марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, клопотання військової частини НОМЕР_3 від 25.03.2022, яке адресоване Закарпатській митниці, та декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена громадянкою України ОСОБА_5 , у якій вищевказаний транспортний засіб нею заявлений як гуманітарна допомога.

-2-

Відповідно до декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою відправником вантажу виступає ОСОБА_6 , а отримувачем вказано в/ч НОМЕР_3 .

Фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу зазначено: в/ч НОМЕР_3 . АДРЕСА_2 .

З метою отримання копій документів, які були подані громадянкою України ОСОБА_5 посадовим особам митного поста «Малий Березний», Управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 24.11.2023 № 7.7-20-03/18/8781.

Листом від 27.11.2023 № 7.7-28-07/33-605 митним постом «Малий Березний» надано копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена та підписана громадянкою України ОСОБА_5 , клопотання військової частини НОМЕР_3 від 25.03.2022 № 589, яке адресоване Закарпатській митниці, лист дарування, а також договір купівлі-продажу, у якому вартість транспортного засобу зазначено НОМЕР_6 чеських крон, що станом на 26.03.2022 за курсом НБУ складало 62443.20 грн.

З метою перевірки отримання вищевказаного транспортного засобу Закарпатською митницею 17.12.2023 на адресу військової частини НОМЕР_3 направлений лист від 17.12.2023 № 7.7-4/7.7-20-03/14/9487.

Листом від 26.12.2023 № 5263 військова частина НОМЕР_3 підтвердила видачу листів-клопотань на перелічені транспортні засоби. Військовою частиною отримано лише квадроцикл «SIGWAY SHARLER AT6 LERS», Vin-код НОМЕР_7 . Транспортний засіб марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_3 не отримала.

З метою з`ясування обставин переміщення на митну територію України у якості гуманітарної допомоги транспортного засобу марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , Закарпатською митницею направлено громадянці ОСОБА_5 листи від 15.01.2024 № 7.7-20/7.7-20-03/10/209 та від 15.03.2024 № 7.7-20/7.7-20-01/10/1659 щодо необхідності прибуття до Закарпатської митниці.

На зазначену у листах дату та час громадянка ОСОБА_5 не прибула, про причини не прибуття не повідомила.

Під час опрацювання Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою було встановлено наступний запис: «26.03.2022 отримав в п/п «Малий Березний» головний сержант 3 МПВ 1МПР в/ч НОМЕР_8 ОГШБР ОСОБА_7 ».

З метою перевірки отримання вищевказаного транспортного засобу Закарпатською митницею 26.03.2024 на адресу військової частини НОМЕР_9 направлений лист від 26.03.2024 № 7.7-20/20-01/8.2/1848.

Листом від 01.04.2024 № 27/ткп/40 військова частина НОМЕР_9 повідомила, що транспортний засіб марки «KIA», моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , вона не очікувала. ОСОБА_8 не доставляв до військової частини НОМЕР_9 транспортний засіб марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 перемістила через митний кордон України гуманітарний вантаж транспортний засіб марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , 2005 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

-3-

На вказану постанову захисник-адвокат Ганчар І. Д. подала в інтересах ОСОБА_9 (до розірвання шлюбу ОСОБА_3 ) апеляційну скаргу в якій просить постанову судді від 24.07.2024 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що надані митним органом матеріали не підтверджують наявності у діях ОСОБА_10 об`єктивної та суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Посилається на те, що ОСОБА_10 не є власником транспортного засобу, його покупцем чи отримувачем, а на початку повномасштабного вторгнення у березні 2022 року на волонтерських засадах за проханням військової частини НОМЕР_3 погодилась перевезти транспортний засіб через державний кордон України, керуючись виключно принципами добропорядності та добросовісності, надавши митному органу всі необхідні документи, які відповідали вимогам митного законодавства. Митним органом не надано договори купівлі-продажу та дарування автомобіля є недійсними чи фіктивними, тобто не мали на меті надання гуманітарної допомоги. ОСОБА_10 у митній декларації вказала всі необхідні та достовірні відомості щодо транспортного засобу та його отримувача в/ч НОМЕР_3 , які й отримала безпосередньо від отримувача гуманітарної допомоги в/ч НОМЕР_3 . Відомості про отримувача товару зазначені в дійсному договорі дарування між Weinrauch Andras та в/ч НОМЕР_3 , стороною якого ОСОБА_10 не є, та у клопотанні в/ч НОМЕР_3 від 25.03.2022 № 589, що також підтверджує той факт, що саме в/ч НОМЕР_3 є отримувачем транспортного засобу. Факт неналежного обліку в/ч НОМЕР_3 автомобіля не є тотожним факту «подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару». Відомості зазначені у митній декларації, є достовірними, а надані на їх підтвердження документи не є підробленими чи незаконно одержаними, ані такими, що містять неправдиві дані у розумінні митного законодавства та правозастосовної практики. Разом з тим, матеріали справи містять докази, що автомобіль після перетину державного кордону передано головному сержанту 3 МПВ 1 МПР в/ч НОМЕР_9 128 ОГШБР ОСОБА_8 , однак із невстановлених та не залежних від волі ОСОБА_10 причин факт отримання транспортного засобу не був належним чином оформлений саме в/ч НОМЕР_3 вже після перетину митного кордону з дотриманням вимог законодавства. Наведені у протоколі митного органу та постанові судді обставини свідчать про те, що ОСОБА_10 не приховувала від митного органу переміщуваний нею транспортний засіб будь-яким способом, не здійснювала його незаконне переміщення у жоден зі способів, який би свідчив про наявність у її діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, натомість притягнута до відповідальності за дії в/ч НОМЕР_3 щодо обліку належного їй транспортного засобу всупереч тому, що такі дії не охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України та не можуть ставитися у провину ОСОБА_10 , яка не несе обов`язку щодо обліку автомобіля. Статтею 491 МК України не передбачено такої підстави для запровадження справи про порушення митних правил як лист від військової частини, адже така не є ні правоохоронним, ні митним органом, а фактично направивши листа № 2006/А від 17.11.2023, яким повідомлення про неотримання автомобіля, в/ч НОМЕР_3 , намагалась уникнути покладеного на неї відповідно до п. 1 постанови КМУ № 174 від 01.03.2022, обов`язку щодо фактичного отримання автомобіля як гуманітарної допомоги, його обліку тощо. Крім того, ОСОБА_10 перемістила транспортний засіб 26.03.2022, лист в/ч НОМЕР_3 № 2006/А митним органом отримано 17.11.2023, що є датою виявлення правопорушення, а оскаржувана постанова винесена 27.07.2024, тобто через 2 роки і 4 місяці після переміщення автомобіля через митний кордон і через 8 місяців після повідомлення про неотримання військовою частиною транспортного засобу. Також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, так

-4-

як ОСОБА_10 не було відомо ні про складення протоколу, ні про наявність у провадженні суду справи про порушення митних правил, будь-яких документів із митного органу та суду не отримувала, а про наявність оскаржуваної постанови остання дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень 26.11.2024, після того як на її банківський рахунок було накладено арешт за наслідками відкриття виконавчого провадження.

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтвердила захисник-адвокат Ганчар І. Д. під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_10 на розгляд справи щодо неї не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, відомостей про поважність причин неявки не надала. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_10 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується думка захисника-адвоката Ганчар І. Д., яка подала в інтересах ОСОБА_10 апеляційну скаргу, про можливість проведення апеляційного розгляду без участі останньої.

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Ганчар І. Д., яка підтримала апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання захисника-адвоката Ганчар І. Д. про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а її апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено і стороною захисту не заперечується, що ОСОБА_9 , в інтересах якої подано апеляційну скаргу, є особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_11 .

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_3 . При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Також матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_3 копії оскаржуваної постанови від 23.07.2024 в інший строк, ніж той на який посилається захисник 26.11.2024. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що захисник-адвокат Ганчар І. Д. звернулася до суду першої інстанції із заявою про надання доступу до електронної справи в системі ЄСІТС у підсистемі Електронний Суд 02.12.2024.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обгрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

-5-

Згідно ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданням провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а судове рішення є законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про порушення митних правил № 0198/30500/24 від 03.04.2024; доповідною запискою начальника відділу УБК та ПМП ОСОБА_12 ; доповідною запискою заступника начальника відділу УБК та ПМП ОСОБА_13 ; декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, згідно з якою транспортний засіб марки марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р. н. з. Чехії НОМЕР_2 , заявлений ОСОБА_3 як гуманітарна допомога, де відправником гуманітарного вантажу виступає ANDRAS WEINRAUCH, а отримувачем вказано в/ч НОМЕР_3 ; договором дарування, укладеним між ANDRAS WEINRAUCH та в/ч НОМЕР_3 ; договором купівлі-продажу, укладеним між Bazalik David та ОСОБА_6 ; клопотанням ТВО командира в/ч НОМЕР_3 капітана ОСОБА_14 від 25.03.2022 № 589 про сприяння безперешкодного перетину митного кордону транспортним засобом марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. НОМЕР_4 ; витягом з ПК «АСМО «Інспектор»; доповідною запискою головного державного інспектора оперативного відділу № 1 УБК та ПМП Коштури М. від 30.04.2024.

Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор оперативного відділу № 1 УБК та ПМП Закарпатської митниці Коштура М. В., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_3 , і що в нього були підстави для обмови останньої та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

-6-

Судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_3 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, а обставини, за яких ОСОБА_3 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею першої інстанції, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. 486, 489 МК України, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував усі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.

Згідно ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Склад правопорушення, що передбачений ч. 1 ст. 483 МК України, характеризується наступними складовими.

Об`єктом правопорушення є встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Об`єктивною стороною правопорушення є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів,

-7-

їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Суб`єктом правопорушення є осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом або необережністю.

Для кваліфікації дій за ст. 483 МК України не мають значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки.

Згідно п. 28 ст. 4 МК України митні правила - це встановлений Митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митний орган Митним кодексом та іншими законами України.

Таким чином, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 МК України митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

За приписами до п. 3 ч. 1 ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митний орган, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом. За ч. 2 вказаної статті особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Згідно п. 24 ст. 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами

-8-

відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом: 1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; 2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); 3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; 4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; 5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на митні органи; 6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; 7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу; 9) пост-митний контроль.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані митним органом матеріали не підтверджують наявності у діях ОСОБА_10 об`єктивної та суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Митним органом ставиться у провину ОСОБА_3 переміщення через митний кордон України гуманітарного вантажу транспортного засобу марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , 2005 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Відповідно до копії декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, поданою ОСОБА_3 митному органу під час переміщення транспортного засобу через митний кордон, відправником вантажу виступає ANDRAS WEINRAUCH, а отримувачем вказано в/ч НОМЕР_3 . Фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу зазначено: в/ч НОМЕР_3 . АДРЕСА_2 (а. с. 27).

Із копії листа військової частини НОМЕР_3 від 26.12.2023 № 5263 вбачається, що військова частина підтвердила видачу листів-клопотань на транспортні засоби, у тому числі марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , однак такого транспортного засобу вона не отримала (а. с. 21).

З копії клопотання в/ч НОМЕР_3 № 589 від 25.03.2022 вбачається, що ТВО командира в/ч НОМЕР_3 просить посприяти у перетині державного кордону, у тому числі автомобіля марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , який призначений для виконання бойових завдань Збройних Сил України у складі в/ч НОМЕР_3 . Відповідальна особа тимчасово виконуючий обов`язки заступника командира в/ч НОМЕР_3 з озброєння - начальник технічної частини майстер - сержант ОСОБА_15 . Транспортний засіб буде переміщуватися громадянином Угорщини ОСОБА_16 , паспорт НОМЕР_10 від 09.05.2014 (а. с. 35).

-9-

Матеріали справи не містять достовірних даних про те, кому саме ОСОБА_3 передала транспортний засіб марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 .

У матеріалах справи наявна копія документу, на якому міститься такий запис: «26.03.2022 отримав в п/п «Малий Березний» головний сержант 3 МПВ 1МПР в/ч НОМЕР_8 ОГШБР ОСОБА_7 » (а. с. 36). Проте, цей документ не містить відомостей щодо отримання указаною особою саме автомобіля марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р. н. з. Чехії НОМЕР_2 .

При цьому, з копії листа в/ч НОМЕР_9 від 01.04.2024 № 27/ткп/40 вбачається, що військова частина НОМЕР_9 не очікувала на транспортний засіб марки «KIA», моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 ; військовослужбовець в/ч НОМЕР_9 ОСОБА_8 не доставляв до військової частини НОМЕР_9 транспортний засіб марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 ; в/ч НОМЕР_9 не надавала наказу (вказівки тощо) щодо отримання та передачі до військової частини НОМЕР_9 транспортного засобу марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 .

Під час апеляційного розгляду справи не встановлено і сторона захисту не навела обґрунтованих підтверджень того факту, яким чином ОСОБА_3 , яка здійснювала переміщення транспортного засобу через митний кордон України як гуманітарної допомоги, передала транспортний засіб іншій особі, а не представнику в/ч НОМЕР_3 , про що було зазначено нею у митній декларації.

Указані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 перемістила через митний кордон України гуманітарний вантаж транспортний засіб марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , 2005 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи беззаперечно підтверджують наявність у діях ОСОБА_3 об`єктивної та суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Ганчар І. Д. про те, що ОСОБА_10 не є власником транспортного засобу, його покупцем чи отримувачем, апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Із цих підстав, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги проте, що на початку повномасштабного вторгнення у березні 2022 року ОСОБА_3 на волонтерських засадах за проханням військової частини НОМЕР_3 погодилась перевезти транспортний засіб через державний кордон України, керуючись виключно принципами добропорядності та добросовісності, надавши митному органу всі необхідні документи, які відповідали вимогам митного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що митним органом не надано доказів, що договори купівлі-продажу та дарування автомобіля є недійсними чи фіктивними, тобто не мали на меті надання гуманітарної допомоги, також не спростовують факту переміщення ОСОБА_3 через митний кордон України гуманітарного вантажу транспортного засобу марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , 2005 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

-10-

Посилання на те, що ОСОБА_10 у митній декларації вказала всі необхідні та достовірні відомості щодо транспортного засобу та його отримувача в/ч НОМЕР_3 , які й отримала безпосередньо від отримувача гуманітарної допомоги в/ч НОМЕР_3 , а відомості про отримувача товару зазначені в дійсному договорі дарування між Weinrauch Andras та в/ч НОМЕР_3 , стороною якого ОСОБА_10 не є, та у клопотанні в/ч НОМЕР_3 від 25.03.2022 № 589, що також підтверджує той факт, що саме в/ч НОМЕР_3 є отримувачем транспортного засобу, - апеляційний суд із встановлених обставин відхиляє як такі, що також не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи не встановлено обставин, за яких ОСОБА_3 не передала переміщуваний гуманітарний вантаж саме військовій частині НОМЕР_3 .

При цьому, стороною захисту не надано відповідних доказів про причини, які позбавили ОСОБА_3 можливості передати транспортний засіб саме військовій частині НОМЕР_3 .

Не надано стороною захисту й достовірних відомостей із офіційними підтверджуючими документами про місце знаходження транспортного засобу на даний момент.

Тому, наданий стороною захисту скріншот переписки з особою « ОСОБА_17 » не може бути взятий до уваги з огляду на те, що такий не є офіційним документом, з нього не можливо встановити особу « ОСОБА_17 » та особу, яка вела з останнім указану переписку, а також те, що у переписці мова йде саме про транспортний засіб марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 .

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і надану стороною захисту копію заяви громадянки України ОСОБА_18 . При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначені у цій заяві відомості про те, що ОСОБА_18 була свідком того, що ОСОБА_3 передала транспортний засіб військовослужбовцю в/ч НОМЕР_3 , повністю суперечать матеріалам справи, у тому числі і доводам апеляційної скарги про те, що транспортний засіб нібито отримав військовослужбовець в/ч НОМЕР_9 ОСОБА_8 .

Наведені вище обставини безумовно свідчать безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що факт неналежного обліку в/ч НОМЕР_3 автомобіля не є тотожним факту «подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару».

Не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наведеними вище судженнями і доводи апеляційної скарги про те, що відомості, зазначені у митній декларації, є достовірними, а надані на їх підтвердження документи не є такими, що містять неправдиві дані у розумінні митного законодавства та правозастосовної практики.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані на підтвердження зазначених у декларації відомостей документи не є підробленими чи незаконно одержаними, апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_3 складу порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України за викладених у протоколі обставин, оскільки ОСОБА_3 ставиться у провину подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

За таких обставин, як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_3 митних правил за викладених у протоколі обставини, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що із невстановлених та не залежних від волі ОСОБА_10 причин факт отримання транспортного засобу не був належним чином оформлений саме в/ч НОМЕР_3 вже після перетину митного кордону з дотриманням вимог законодавства.

-11-

Не знаходять свого підтвердження та не спростовують факту доведення вини ОСОБА_3 у порушенні митних правил і доводи апеляційної скарги про те, що наведені у протоколі митного органу та постанові судді обставини свідчать про те, що ОСОБА_10 не приховувала від митного органу переміщуваний нею транспортний засіб будь-яким способом, не здійснювала його незаконне переміщення у жоден зі способів, який би свідчив про наявність у її діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, натомість притягнута до відповідальності за дії в/ч НОМЕР_3 щодо обліку належного їй транспортного засобу всупереч тому, що такі дії не охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України та не можуть ставитися у провину ОСОБА_10 , яка не несе обов`язку щодо обліку автомобіля.

Тому, безпідставними і такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що статтею 491 МК України не передбачено такої підстави для запровадження справи про порушення митних правил як лист від військової частини, адже така не є ні правоохоронним, ні митним органом, а фактично направивши листа № 2006/А від 17.11.2023, яким повідомлення про неотримання автомобіля, в/ч НОМЕР_3 , намагалась уникнути покладеного на неї відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 174 від 01.03.2022, обов`язку щодо фактичного отримання автомобіля як гуманітарної допомоги, його обліку тощо.

Наведені вище обставини беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 с. 483 МК України, а саме переміщення через митний кордон України гуманітарного вантажу транспортного засобу марки «KIA» моделі «SORENTO», VIN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , 2005 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 притягнута до відповідальності поза межами строків накладення адміністративного стягнення не знаходять свого підтвердження з огляду на таке.

Частиною 1 статті 467 МК України передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Матеріалами справи встановлено, що 17.11.2023 Закарпатською митницею отримано лист військової частини НОМЕР_3 № 2006/А від 17.11.2023 з інформацією про неотримання гуманітарної допомоги (транспортних засобів), що перетнули митний кордон України (а. с. 11-18), що свідчить про те, що днем виявлення правопорушення є 17.11.2023.

Протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_3 складено 03.04.2024 і такий надійшов до суду першої інстанції 02.05.2024, тобто у межах передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України шестимісячного строку з дня виявлення правопорушення.

Тому, з урахуванням того, що строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом, адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_3 оскаржуваною постановою від 02.07.2024 у межах строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України.

-12-

Тобто ОСОБА_1 притягнута до відповідальності за порушення митних правил у межах строків, передбачених ч. 1 ст. 467 МК України.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку наявним у справі доказам, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_3 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, а тому накладене на ОСОБА_3 стягнення є таким, що відповідає, як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення нею митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а також запобігання вчиненню правопорушником та іншими особами інших, у тому числі аналогічних, правопорушень.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано таких доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях щодо ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Ганчар І. Д. задовольнити, поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ганчар І. Д. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 щодо ОСОБА_19 без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя