Справа № 541/3615/24
Номер провадження3/541/18/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Яковенко Г.М., прокурора Базавлук С.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої в АДРЕСА_1 , місце роботи не встановлено, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2024 року о 20 годині 20 хвилин в с.Шарківщина по вул. Вишнева, 3 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810. Результат 1,47 ‰. Тест №1414. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

14.09.2024 року о 20 годині 20 хвилин в с.Шарківщина по вул. Вишнева,3 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 рухалася заднім ходом, не впевнилася в безпечності маневру та здійснила наїзд на с/г техніку (культиватор «ЛERON»), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні 14.11.2024 ОСОБА_1 свою вину не визнала , пояснила, що вона не має посвідчення водія і не вміє керувати автомобілем, в той день за кермом перебував її чоловік - ОСОБА_2 , але, оскільки останній був в СЗЧ, вона сказала що була за кермом автомобіля.. В автомобілі перебувала ще її сестра ОСОБА_3 . Додатково повідомила, що з ОСОБА_4 в неї неприязні стосунки. Не заперечувала вживання алкоголю- пива. В судове засідання призначене на 25.01.2025 не з`явилася.

Захисник Яковенко Г.М. в судовому засіданні 14.11.2024 суду пояснив, що ОСОБА_2 з березня 2024 року був в СЗЧ і щоб його не позбавили волі його дружина- ОСОБА_1 взяла вину не себе. На теперішній час ОСОБА_5 перебуває в лавах ЗСУ, тому і вирішили розповісти правду, що ОСОБА_6 не була за кермом. В судове засідання призначене 25.01.2025 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Провадження по справах просив закрити за недоведеністю вини виходячи із принципу презумпції невинуватості.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її дочкою, свідком ДТП вона (свідок) не була . 14.09.2024 року її дочка разом з чоловіком ОСОБА_8 приїхали до неї на автомобілі, вона їх попросила підвезти на вулицю, де проживає ОСОБА_4 , її висадили, а дочка із зятем поїхали розвертатися. Через деякий час зателефонувала дочка і повідомила, що сталося ДТП і ОСОБА_9 втік.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її рідною сестрою. В той день в автомобілі перебували: за кермом зять ОСОБА_10 , вона (свідок) та її сестра ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_7 попросила звозити її в с.Шарківщину до тітки ОСОБА_11 . Висадили мати, а самі поїхали розвертатися, оскільки не працювали стоп сигнали , зять в`їхав у культиватор. В будинку, біля якого стояв культиватор, загорілось світло, ОСОБА_9 злякався і втік, на вулицю вийшли тітка ОСОБА_12 і її дочка- ОСОБА_4 . На вулиці було темно і сусідка не могла бачить хто був за кермом. Підтвердила, що ОСОБА_1 вживала алкоголь.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_1 вона знає, відносини між ними нормальні . 14.09.2024 о 20 годині сталося ДТП на той момент вона перебувала в себе в дворі, йшла до хати, а вхід біля воріт, ворота були відкриті. В дворі була ще свекруха з онуком, пізніше приїхав чоловік. ОСОБА_14 заднім ходом в`їхала в культиватор. Це відбулося приблизно в п`яти метрах від неї і вона одразу побігла до автомобіля, бо автомобіль хотів поїхати. В машині були ОСОБА_6 (за кермом), її сестра ОСОБА_3 і подруга « ОСОБА_15 », як її звати вона не знає. На руках у ОСОБА_16 була дитина, і ОСОБА_15 тримала дочку ОСОБА_6 . ОСОБА_6 розмовляла по телефону зі своїм чоловіком, вживала ненормативну лексику, це було чути, оскільки водійське вікно було відчинене. ОСОБА_17 по телефону повідомила чоловіку про ДПТ, сказала, що вона нічого не зробила. З машини вийшла ОСОБА_3 , в цей час прибігла старша сестра і забрала в неї хлопчика. Чоловік ОСОБА_18 по телефону пропонував домовитися. Прибігла мати ОСОБА_17 , хотіла бити і вона (свідок) викликала поліцію. Мати ОСОБА_6 пропонувала останній сказати працівникам поліції, що це не вона була за кермом, коли поліція приїхала, то ОСОБА_18 їм сказала, що то вона була за кермом. Коли ОСОБА_6 проходила освідування, вона не хотіла правильно дути, тестування показало, що вона вживала алкоголь. Поліція склала протоколи. Додатково повідомила, що ОСОБА_6 неодноразово їздила за кермом, її чоловіка ОСОБА_9 на місці ДТП не було.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що з ОСОБА_6 були нормальні відносини. Про те, що ОСОБА_6 в`їхала в культиватор йому повідомила дружина. Додому він приїхав одночасно з працівниками поліції, бачив як ОСОБА_6 дихала в трубку. Працівникам поліції вона казала, що це вона була за кермом, також пояснила, що випила стакан пива. Разом з ОСОБА_20 була ОСОБА_15 і ОСОБА_21 і двоє дітей, яких поки він приїхав, забрала сестра ОСОБА_22 . Чоловіка ОСОБА_6 не було. Працівникам поліції ОСОБА_18 казала, що вона була за кермом.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що ОСОБА_6 знає , з нею не має ніяких відносин. В той день вона була в дворі, гуляла з онуком, оскільки раніше син виїжджав машиною то ворота були відкриті. Почула удар, пішла до воріт і побачила що зі сторони водія виходить ОСОБА_24 , в машині були ОСОБА_25 і знайома, ще були діти, чоловіків не було.

Прокурор Базавлук С.С. просила застосувати стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєні правопорушення підтверджується матеріалами справи. В судове засіданні 25.01.2025 надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, прокурора, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

За змістом ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі за текстом постанови «Порядок направлення водіїв для огляду»), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаки такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 «Порядку направлення водіїв для огляду» огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

У відповідності до ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності до п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб..

Вказаних вимог ПДР України ОСОБА_1 не дотрималася.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом серії ААД № 775381 від 14.09.2024, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_13 від 14.09.2024., письмовими поясненнями ОСОБА_1 зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 14.09.2024, а також показами свідків, наданих в судовому засіданні.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом серії ААД № 679914 від 14.09.2024, тестуванням на алкоголь за допомогою приладу Alcotest Drager 6810. Результат 1,47 ‰ , записом з нагрудної камери поліцейських, які були на місці події, показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , допитаних в судовому засіданні. При цьому , покази вищевказаних свідків не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність разом із протоколом серії ААД № 679914 від 14.09.2024, тестуванням на алкоголь за допомогою приладу Alcotest Drager 6810, записом з нагрудної камери поліцейських, є достатньою для прийняття рішення. Вважаю, що надані суду докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури.

При цьому ,покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , як і покази ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки свідки є рідною сестрою та матір`ю ОСОБА_1 , тобто особами, зацікавленими в результаті розгляду справи, крім того, покази цих свідків спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами.

Щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суддя зазначає наступне.

Частиною другою статті 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 284 КУпАП , справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених статтею 247 даного Кодексу.

Таким чином, оскільки правопорушення за ст. 124 КУпАП вчинене 14.09.2024 року - провадження по даній справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи і здійснюватися не може.

Суддею також враховано практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Між тим, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищевикладене необхідно об`єднати в одне провадження справу №541/3615/24 провадження 3/541/18/2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, справу №541/3616/24, провадження №3/541/19/2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП з присвоєнням номеру справи 541/3615/24, провадження 3/541/18/2025.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя враховує наступне.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно довідки начальника СНАП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,посвідчення водія не значиться.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає обов`язкові стягнення у виді штрафу, а також у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Зважаючи на те, що ОСОБА_26 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням зазначеного, рівними перед законом, в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав, є як особи, які на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення.

При цьому об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду в постанові від 04 вересня 2023 року (справа №702/301/20) звертала увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, значний суспільний резонанс справ зазначеної категорії, а також те, що ОСОБА_1 вчинила грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражала на небезпеку себе та інших осіб, ігноруючи загальноприйнятими нормами поведінки та співжиття в суспільстві, легковажно дозволила собі керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з метою недопущення чергового вчинення ОСОБА_1 грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає доцільним застосувати до останньої адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 23, 36, 38, 40-1, 124, 130, 245, 247, 251, 252, 283-290 КУпАП, суддя -

У Х В А Л И В:

Об`єднати адміністративні справи що надійшли до суду відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП справа №541/3615/24, провадження №3/541/18/2025, за ст. 124 КУпАП справа №541/3616/24, провадження №3/541/19/2025 в одне провадження.

Об`єднаним справам присвоїти єдиний № №541/3615/24, провадження №3/541/18/2025.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, номер рахунку ІВАN UA0016001; населений пункт: ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ПОЛТАВА; отримувач: ГУК у Полт.обл/Полтавська/21081300; ; банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.); код класифікації і доходів бюджету 21081300, адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору на рахунок отримувача: UA 9089 9998 0313 1112 5600 0026 001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова