Справа № 758/8446/24 Головуючий в суді І інстанції - Павленко О. О.
Провадження № 33/824/634/2025 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кушніра Олександра Петровича - захисника ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м.Києва від 25 листопада 2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м.Києва від 25 листопада 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, провадження в справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 01 липня 2024 року близько 21 год 14 хв в АДРЕСА_2 не виконала батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося в тому, що син перебував на даху будинку у невідведеному для цього місці, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Кушнір О.П. - захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій просить скасувати постанову та постановити нову, якою закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при складані адміністративних матеріалів працівником поліції недотримано та порушено норми КУпАП, а також вимоги "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", затвердженої наказом МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року.

Зазначає, що у протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо її сина та не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, ухиляється ОСОБА_1 .

Звертає увагу апеляційного суду, що диспозиція сформована в ч.1 ст.184 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретну дію, яку вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухилилась зазначена особа, їх зміст і в чому конкретно полягає таке порушення. При прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку саме і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Крім цього, у протоколі та у рапорті поліцейського зазначено, що неповнолітній ОСОБА_3 перебував на даху будинку, тобто в неустановленому місці. При цьому, вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки дах даного будинку не вважається місцем, де заборонене перебування, в тому числі неповнолітніх, так як до території даного даху здійснюється вільний доступ, відсутні спеціальні двері та замки на них, при цьому, доступ до приміщень даху вільний, безперешкодний.

Тобто вважає, що працівники поліції не надали суду доказів, що дах саме цього будинку є неустановленим для перебування місцем, при цьому, суд дійшов до такого висновку на підставі лише припущень.

Разом з тим вказує, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи. Таку правову позицію висловив Верховний Суду у своїй постанові від 28.05.2020 року у справі №524/4668/17.

Також, у мотивувальній частині свого рішення суд зазначив, що вина ОСОБА_1 підтверджується ще поясненнями.

У справі знаходиться клопотання ОСОБА_1 , у якому вона зазначає, що своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не визнає, оскільки не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина і батьківські обов`язки виконує належним чином.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник Кушнір О.П. не з`явились, однак про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином щляхом направлення судової повістки на електронну адресу адвоката.

Через неявку в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу у його відсутність.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За правилами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ч.1 ст. 184 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 01 липня 2024 року близько 21 год 14 хв в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не виконала батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося в тому, що син перебував на даху будинку у невідведеному для цього місці.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , 01 липня 2024 року вона знаходилась дома, близько 22 год 00 хв подзвонив син та повідомив, що на АДРЕСА_2 знаходився на даху з друзями. Про те, що він був на даху будинку, було невідомо, а з сином буде проведено профілактичну бесіду на майбутнє.

Окрім пояснень, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №579237 від 02 липня 2024 року, наявним в матеріалах справи.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Дії працівників поліції, які складали протокол, не визнано протиправними у передбачений законом спосіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про охорону дитинства» законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Так, виконання батьками своїх обов`язків по відношенню до дитини врегульовані, зокрема, Главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» Сімейного кодексу України.

Згідно приписів ч.ч.1, 4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

При цьому у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відтак, можна дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається об'єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги адвоката Кушніра О.П. - захисника ОСОБА_1 з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і є такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Крім того, суд першої інстанції вірно закрив провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відтак, постанова суду першої інстанції є обґрунтованою та законною і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кушніра Олександра Петровича - захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м.Києва від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник