Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1479/23 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Номер провадження №33/4805/85/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Химчука Володимира Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Химчука Володимира Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ружинського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 11.10.2023 о 21 год 28 хв на 55 км автодороги Бердичів Вчорайше Ружин Городок, водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху: керував транспортним засобом автомобілем Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Химчук В.Л., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вказав на відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та законності його зупинки. Зазначив, що фабула адміністративного правопорушення, яке нібито вчинив його підзахисний, не відповідає змісту ч.1 ст.130 КУпАП. Також вказав на допущені працівниками поліції порушення під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів, неналежність та недопустимість, як доказу, наявного в матеріалах справи відеозапису.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ за №263412 від 11.10.2023, вбачається, що ОСОБА_1 11.10.2023 о 21 год 28 хв на 55 км автодороги Бердичів Вчорайше Ружин Городок, керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ за №263412 від 11.10.2023 (а.с.1); роздруківкою «Drager Alcotest 6820» від 11.10.2023 (тест №406) з результатом 1,38 проміле (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.10.2023 (а.с.6); свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 01.11.2023 (а.с.57); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.7); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.8); рапортом від 11.10.2023, зі змісту якого вбачається, що 11.10.2023 надійшло повідомлення зі служби 102, яке зареєстровано в ЄО за №16553 від 11.10.2023, про те, що 11.10.2023 о 21:26 по автодорозі Вчорайше-Ружин в напрямку смтРужин водій авто ТОЙОТА днз ….8000…. білого кольору перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.10); відеозаписом події (а.с.12), поясненнями працівників поліції, допитаних в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Твердження захисника про те, що такий доказ є неналежним та недопустимим є безпідставними, оскільки матеріали відеозапису долучені уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відповідна відмітка, та містяться у матеріалах справи, які направлені суду. Відсутність у протоколі назви та номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих на відеозаписі та не виключає належність і допустимість даного доказу. Також, є безпідставним посилання захисника на необхідність підписання відеофайлів електронним підписом, оскільки це не передбачено Законом України "Про Національну поліцію" та ст.266 КУпАП. Сумніви щодо автентичності оригіналу відеозапису є припущеннями, та не підтверджені доказами.

З відеозапису фіксації обставин події з автомобільного відеореєстратора та портативного відеореєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 беззаперечно керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та проінформований про причини зупинки. У зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, йому запропоновано пройти відповідний огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, який показав позитивну пробу -1,38 проміле, з таким результатом не погодився та відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Доводи захисника щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються матеріалами справи та були предметом дослідження в суді першої інстанції. Таким обставинам суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.

Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було проінформовано про причину зупинки транспортного засобу, а тому його подальші дії регламентувались нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав обов`язок, визначений п.2.5 ПДР, посилання захисника у апеляційній скарзі на те, що дії водія неправильно кваліфіковані уповноваженою особою як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є помилковими.

Невручення ОСОБА_1 другого примірника акта огляду на стан алкогольного сп`яніння, не звільняє його від відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання у апеляційній скарзі на невідповідність даних про засіб вимірювальної техніки у акті огляду та у чеку цього засобу, відсутність інформації на відео про проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу є безпідставними, спростовуються відеозаписом та, крім того, не мають значення для вирішення справи з огляду на те, що ОСОБА_1 інкриміновано відмову в проходженні огляду на стан сп`яніння.

Відеозаписом також підтверджується, що ОСОБА_1 були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених працівниками поліції процесуальних документів - недопустимими доказами, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги та пояснення учасників справи в суді апеляційної інстанції не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Химчука Володимира Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Ружинського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич