Номер провадження: 33/813/136/25
Номер справи місцевого суду: 498/1413/23
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Мураховського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Мураховського І.В. на постанову судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 17.04.2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 14.09.2023 року, о 10 год 25 хв, в селищі Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «NISSAN MAXIMA» д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням приладу «Drager Alkotest» 6810 під відеофіксацію на нагрудну бодікамеру. Згідно з результатами огляду №102 від 14.09.2023 року водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння результат огляду позитивний та становить 0,55 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

Не погоджуючись із постановою, захисник Мураховський І.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови, просить її скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі закрити.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує, що місцевий суд не врахував суттєві порушення норм КУпАП, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , а саме: неналежне роз`яснення ОСОБА_2 його прав, чим грубо порушено право на захист, а також безпідставну зупинку автомобіля. Вказані обставини, на думку захисника, свідчить про незаконність подальших дій працівників поліції та недопустимість зібраних доказів.

Захисник вважає, що місцевим судом не враховано, що протокол сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та безперечним доказом на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки при оголошенні постанови від 17.04.2024 року він та ОСОБА_2 присутніми не були, копія постанови суду відповідно до вимог ст.285 КУпАП направлена не була. Копію постанови захисник отримав 11.09.2024 року після звернень до суду 28.08.2024 року та 09.09.2024 року із заявами щодо стану розгляду справи.

Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_1 , оскільки будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи без його участі.

За таких обставин суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Одночасно захисник просив не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки останній проходить службу в лавах ЗСУ на посаді водія.

Водночас стороною захисту не надано суду доказів стосовно того, що на день апеляційного розгляду ОСОБА_1 продовжує проходити службу в ЗСУ та виконує завдання, пов`язанні з керуванням транспортним засобом.

Заслухавши пояснення захисника; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до скарги докази; суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено наступне.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 та захисник Мураховський І.В. не були присутні в суді першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та копію постанови від 17.04.2024 року ОСОБА_1 не отримував, а захисник отримав лише 11.09.2024 року, після звернень до місцевого суду.

Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення особі, яка здійснює захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно протоколу серії ААД №124699 від 14.09.2023 року, водій ОСОБА_1 14.09.2023 року, о 10 годині 25 хвилин, в селищі Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області керував транспортним засобом «NISSAN MAXIMA» д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням приладу «Drager Alkotest» 6810 під відеофіксацію на нагрудну бодікамеру. Згідно з результатами огляду № 102 від 14.09.2023 водій дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння результат огляду позитивний та становить 0,55 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився під відеозапис на нагрудну боді камеру, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 , в якому останній власноручно зазначив, що «13.09.2023 року пив пиво 1 літр після чого 14.09.2023 року сів за кермо та почав рух».

Із відеозаписів з боді-камер поліцейських вбачається добровільне проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, за допомогою приладу «Drager», показники якого зафіксували 0,55 ‰.

Проти результатів проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечував.

Крім того, із відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, зачитали зміст складеного стосовно нього протоколу, який він добровільно підписав без зауважень.

Таким чином, слід констатувати, що з відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 14.09.2023 року, зокрема проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та встановлений факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник фактично не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_1 за подій, які відбувались 14.09.2023 року та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Апеляційний суд вважає, що долучені до справи докази підтверджують висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про суттєві порушення норм КУпАП, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

У разі незгоди ОСОБА_1 з діями працівників патрульної поліції, останній не був позбавлений можливості оскаржити такі дії у передбаченому законом порядку, однак станом на день апеляційного розгляду, відомості про вжиття таких дій стороною захисту суду не надано.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, які зафіксовані на боді-камери працівників патрульної поліції.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання захисника Мураховського І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу захисника Мураховського І.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 17.04.2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський