ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/1533/24Головуючий у 1-й інстанції Сіянко В.М.
Провадження № 33/817/52/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Щербатюка О.Д.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Щербатюка О.Д. на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 18 листопада 2024 року о 9 год. 05 хв. в селищі Підволочиськ по вул. Данила Галицького ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21150», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння (огляд проводився зі згоди водія в медичному закладі за допомогою комбінованого тесту на наркотики №10, результат якого позитивний на метадон), чим порушив п. 2.9 «а» ПДР.

Крім того, 18 листопада 2024 року о 9 год. 05 хв. в селищі Підволочиськ по вул. Данила Галицького ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21150», номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами згідно з постановою виконавчої служби, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуту до адміністративної відповідальності, адвокат Щербатюк О.Д., вважає постанову суду першої інстанції незаконною і необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що поліцейський, що розпочав процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, повинен був запропонувати йому пройти такий огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі його незгоди з результатом огляду чи його відмови проходити такий огляд на місці зупинки, поліцейський зобов`язаний був запропонувати пройти такий огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Однак, у даному випадку поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відразу запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП Підволочиська ЦР ПСР.

Звертає увагу, що поліцейський склав направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вже після проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Вважає, що в порушення пункту 7 Розділу ІІІ Інструкції огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився лікарем не шляхом проведення лабораторних досліджень з використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ та підтверджених сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що в даному випадку було обов`язковим, а з використанням комбінованого тесту Wondfo.

Апелянт стверджує, що оскільки лабораторні дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан наркотичного сп`яніння, не проводились, то лікар не мав права встановлювати ОСОБА_1 діагноз, вносити цей діагноз до акта медичного огляду та на його підставі видавати висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №19 від 18.11.2024.

Також вказує, що протокол ЕПР1 №176356 від 18.11.2024 складено о 1028:49, а огляд ОСОБА_1 у КНП Підволочиська ЦР ПСР проведено о 10:42 18.11.2024, а отже вищевказаний протокол складено до проведення медичного огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначає, що здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання доказів і оформлення матеріалів.

В додатково поданих поясненнях до апеляційної скарги сторона захисту також зазначає про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про встановлення йому тимчасового обмеження у керуванні транспортним засобом.

Апелянт стверджує, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 йому не було відомо про наявність відносно нього таких обмежень і тому в його діях відсутня вина у формі умислу щодо вчинення такого правопорушення.

Просить скасувати постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як участі у розгляді справи ОСОБА_1 не приймав, повний текст постанови одержав лише 12.12.2024.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Щербатюка О.Д., який відмовився від клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи, яке долучив до апеляційної скарги, повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 р. і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав, а копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 17 грудня 2024 року. (а.с. 32)

Апеляційна скарга подана 24 грудня 2024 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, який зроблено на підставі наявних у матеріалах справи доказах, не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №176356 від 18.11.2024 року ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21150», номерний знак НОМЕР_1 , у смт. Підволочиськ по вул.Данила Галицького, 85 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може слугувати достатнім доказом наявності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як на факт перебування в стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , суд послався на наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №19 від 18.11.2024 року.

Так, згідно положень п.п.7, 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858 (надалі Інструкція), проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

При цьому, відповідно до вимог п.10 Порядку

направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 ( в редакції ПКМУ №690 від 13 червня 2024 року) (надалі Порядок) огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема - з відеозапису з нагрудних какмер працівників поліції, який долучено до матеріалів провадження, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився шляхом тестування зразків біологічного середовища сечі, відібраної 18.11.2024 р., з використанням комбінованого тесту Wondfo на наркотики №10.

Отже, в даному випадку, отримавши позитивний результат тесту ОСОБА_1 , не було проведено лабораторне дослідження з метою підтвердження наявності наркотичного засобу чи психотропної речовини, як того вимагає вищевказаний Порядок.

Пунктом 22 Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Також, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

За таких обставин, висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, зроблений на підставі тесту та без проведення обов`язкового підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини шляхом лабораторного дослідження, є недійсним.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАп, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є передчасним та необґрунтованим.

Також апеляційний суд не погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність встановлена за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи зі змісту та юридичного аналізу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, вчинення такого правопорушення передбачає умисну форму вини.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, під час апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена наявними у матеріалах справи доказами, проте місцевим судом не враховано, що жоден із перелічених у постанові доказів не містить відомостей про ознайомлення ОСОБА_1 із встановленням йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, за порушення якого його фактично притягнуто до адміністративної відповідальності.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення вбачається, що відносно того, що йому заборонено керувати транспортними засобами у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів, ОСОБА_1 не знав, оскільки по даний час він фінансово допомагає дитині.

Окрім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 із встановленим йому тимчасовим обмеженням у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про доведення до його відома постанови державного виконавця від 13.05.2022 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, що є обов`язковою умовою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вищевказаною правовою нормою.

Таким чином, судом встановлено, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 , йому не було відомо про наявність відносно нього таких обмежень, а відтак він не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не бажав настання будь-яких наслідків, пов`язаних з таким обмеженням, що дає підстави стверджувати про відсутність в його діях вини у формі умислу.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, за якою його Підволочиським районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколах про адміністративне правопорушення, які розглядались судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Щербатюку О.Д. строк на апеляційне оскарження постанови Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року.

У задоволенні клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Щербатюка О.Д. про призначення судово медичної токсикологічної експертизи відмовити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Щербатюка О.Д. задовольнити.

Постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.126 та ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя