ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4203/24 Номер провадження 33/814/88/25Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 22 червня 2024 року об 11:02 год у м. Полтава по вул. Кузьми Скрябіна, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320і, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою Alcotest Drager 7510, результат 0,37 ‰, огляд проводився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2024 року скасувати та постановити у цій справі нове рішення, яким справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначено, що у працівників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Також наголошує, що результати огляду недійсні, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в подальшому, пройшов огляд у медичній установі і отримав негативний результат.

Стверджує, про численні порушення під час складення протоколу.

Вказує, що суд першої інстанції допустив порушення права на захист та неповноту судового розгляду.

Крім того, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засідання ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 2 статті 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова судді суду першої інстанції ухвалена 21 серпня 2024 року, апеляційна скарга подана 30 серпня 2024 року в межах 10 денного строку встановленого частиною 2 статті 294 КУпАП, тобто, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження немає тому, що апеляційна скарга подана у визначені частиною 2 статті 294 КУпАП.

Щодо оскаржуваної постанови

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У статті 280 КУпАП зазначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У пункті 2.9 а ПДР України вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У пункті 7 розділу ІІ Інструкції зазначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.

Так, пункт 9 розділу ІІ Інструкції передбачає, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 629323 від 22 червня 2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, даними результату приладу «Драгер» - результат якого 0,37‰, даними відеозапису, поясненнями свідків.

Надавши оцінку доказам у справі, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а посилання апеляційної скарги щодо відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення не підтверджується матеріалами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги

Твердження скаржника, що він самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та отримав негативний результат, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, згідно частин 4, 5 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З вищевказаного вбачається, що нормами чинного законодавства передбачено певний порядок доставлення водіїв транспортних засобів поліцейськими до медичного закладу, якому надається право на проведення огляду на стан сп`яніння.

Медичний огляд у КП «Полтавський центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» 22 червня 2024 року, на основі якого було складено висновок № 949, був проведений після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному заклкді, за відсутності працівників поліції, за заявою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто, уже після складення протоколу про адміністративне правопорушення за порушення пункту 2.9а ПДР України.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що вищевказаний висновок не може братись судом до уваги, адже отриманий із порушенням порядку проведення обстеження на стан сп`яніння, який визначений вищевказаними нормами КУпАП та підзаконними нормативними актами.

Крім того, Полтавський апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» погодився та від проведення повторного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, що підтверджується відеозаписом працівників поліції.

Слід зазначити, що доводи ОСОБА_1 про те, що не було підстави для зупинки транспортного засобу не дають підстави для висновку про відсутність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, так як причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення, у даній справі, оскільки встановлено, що у водія мались ознаки сп`яніння, які, в подальшому, підтвердилися результатами проведення розгляду.

З відеозапису, що мається в матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції встановивши наявність ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в присутності свідків та з використання бодікамери пропонують останньому пройти огляд на стан сп`яніння на що він погоджується, а після отримання позитивного результату, не заперечує, що перебуває в стані сп`яніння та відмовляється проїхати до медичного закладу.

Твердження скаржника, працівники поліції не перевірили неупередженість свідків, які були при проведенні огляду не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять, а в апеляційній скарзі не наведено, доказів зацікавленості останніх, а також, крім пояснень свідків, матеріали справи містять відеозапис, який повністю відображає хронологію подій.

Суд звертає увагу, що посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист та допустив неповноту судового розгляду не дає підстави для задоволення апеляційної скарги, так як наведені в апеляційній скарзі аргументи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять і під час апеляційного перегляду не встановлено.

Висновки суду

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль