Справа № 375/1906/24
Провадження № 3/375/58/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Смик М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Рокитне Київської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає на АДРЕСА_1 , за статтею 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2024 року о 05 год 20 хв ОСОБА_1 на вул. Центральній, 92 у с. Житні Гори Білоцерківського району Київської області перебувала у громадському місці в стані алкогольного сп`яніння (різкій запах алкоголю та нечітка хода) та виражалась нецензурною лайкою в бік працівників поліції, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тобто адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 173 КУпАП.

Відповідно до статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 073529 від 25 жовтня 2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення статті 173 КУпАП направлений до суду 6 листопада 2024 року.

Присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, проте 6 листопада 2024 року ОСОБА_1 до суду доставлено не було.

Для належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу призначено до розгляду на 4 грудня 2024 року на 15 год.

4 грудня 2024 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась. У зв`язку з цим, розгляд справи відкладено на 26 грудня 2024 року 10 год 00 хв.

26 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Хіцька К.Г. направила на адресу суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи для ознайомлення з матеріали справи.

Розгляд справи відкладено на 21 січня 2025 року на 13 год 00 хв.

21 січня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Хіцька К.Г. направила на адресу суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у зв`язку з перебування у іншому судовому засідання, зокрема, в Київському апеляційному суді, де відбувається розгляд кримінального провадження. Разом з цим, до зазначеної заяви належних доказів прийняття адвокатом участі у кримінальному провадженні не долучено.

Розгляд справи відкладено на 23 січня 2025 року на 12 год 30 хв.

23 січня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Хіцька К.Г. направила на адресу суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у зв`язку з перебування у відрядженні в Миколаївській області.

У задоволенні чергового клопотання про відкладення розгляду справи судом (суддею) було відмовлено, адже розцінено неодноразово заявлені клопотання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як недобросовісно створювані учасниками перепони для руху справи, та зловживання процесуальними правами, зважаючи на таке.

Принцип добросовісності є загальноправовим принципом, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Складовими цього принципу є заборона зловживання процесуальними правами, необхідність добросовісного виконання процесуальних обов`язків; процесуальний естопель або доктрина заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium); заборона чинити інші протиправні перешкоди у здійсненні правосуддя (введення суду в оману, використання втрачених процесуальних можливостей).

Зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя.

Крім того, згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляду справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також наголошувалося на тому, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав в основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору (п. 71 рішення у справі «Смірнов проти України» заява № 3655/02, п. 41 «Пономарьов проти України» заява № 3236/03).

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції.

Отже, на переконання суду (судді) ОСОБА_1 не була позбавлений можливості належним чином скористатися своїми процесуальними правами (поцікавитися про стан розгляду справи, адже з моменту складання протоколу до дати вирішення справи по суті пройшов доволі тривалий проміжок часу) та реалізувати свої обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була повідомлена про судові засідання, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, свідомо не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи дані обставини суд вважає, що відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності, а тому визнає можливим розглянути справу за відсутності в судовому засіданні ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Подія та склад адміністративного правопорушення доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 073529 від 25 жовтня 2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення статті 173 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП;

- копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 073528 від 25 жовтня 2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення статті 185 КУпАП;

- копія постанови ЕТА № 1594050 по справі про адміністративне правопорушення від 25 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн;

- протокол про адміністративне затримання серії АЗ № 110759 від 25 жовтня 2024 року;

- рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області від 25 жовтня 2024 року;

- відеозаписи з нагрудних камер поліцейських (вміщені на лазерні компакт-диски), де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 173 КУпАП, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_2 встановлено на паспорта, роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбуватиметься у Рокитнянському районному суді Київської області. Зазначений протокол ОСОБА_1 підписала без будь-яких зауважень.

Дослідивши матеріали справи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд (суддя) не встановив підстав для закриття провадження у справі та вважає, що правомірно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 підлягає визнанню винною у вчиненні адміністративного правопорушення, до неї застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення, при накладенні якого враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за статтями 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи загальні правила накладення стягнення, суд вважає за належне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

У порядку статті 40-1 КУпАП, статті 4 Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025).

Керуючись статтями 23, 33-35, 40-1, 173, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя М.М. Смик