Справа № 177/133/25
Провадження № 3/177/98/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , прокурора Таушана Д.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командира взводу 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 у військовому званні молодший лейтенант, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області 20.01.2025 надійшов протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення від 17.01.2025 № 3 щодо ОСОБА_1 , згідно з яким, молодший лейтенант ОСОБА_1 , який є військовою службовою особою, на посаді командиром взводу 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), який здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, діючи в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 11, 12, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від.24.03.1999 № 551- XIV, 26.12.2024 протягом доби не виконав своїх службових обов`язків, а саме: не здійснив конкретних заходів щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особового складу, не контролював їх повернення, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, що призвело до підриву боєздатності та боєготовності НОМЕР_1 механізованого батальйону, зокрема, допустив вчинення солдатом ОСОБА_2 порушень дисципліни та самовільне залишення розташування підрозділу зі зброєю, тим самим ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто, військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що ним, як командиром взводу, 26.12.2024 проведено з солдатом ОСОБА_2 , який заступав на чергування з охорони техніки в районі тимчасової дислокації НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , інструктаж, про здійснено запис в спеціальному журналі з яким під підпис ознайомлено солдата ОСОБА_2 . У цей же день, зранку, від командира 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , йому стало відомо, що виявлено відсутність на місці чергування солдата ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, невідкладно, ними почали вживатися заходи щодо його місця знаходження, повідомлено представників військової служби правопорядку. Уважав, що в його діях відсутній склад будь-якого адміністративного правопорушення, оскільки в повній мірі дотримався своїх посадових та статутних обов`язків під час несення служби, у зв`язку з чим просив закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Прокурор Таушан Д.А. у судовому засіданні стверджував, що винуватість молодшого лейтенанта ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, що долучені до протоколоу про військове адміністративне правопорушення, відтак, просив визнати його винуватим та накласти стягнення в межах санкції інкримінованого правопорушення.

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази в справі, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП визнаються дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме, недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинені в умовах особливого періоду.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Із аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення від 17.01.2025 № 3 слідує, що молодший лейтенант ОСОБА_1 , який є військовою службовою особою, на посаді командиром взводу 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , який здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, діючи в умовах воєнного стану, 26.12.2024 не здійснив конкретних заходів щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особового складу, не контролював їх повернення, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, що призвело до підриву боєздатності та боєготовності НОМЕР_1 механізованого батальйону, зокрема, допустив вчинення солдатом ОСОБА_2 порушень дисципліни та самовільне залишення розташування підрозділу зі зброєю.

Поняття військової службової особи зазначене в примітці до ст. 172-13 КУпАП, де під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі на посаді командира взводу 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_4 від 15.11.2024, тобто останній є суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачених ст. 172-15 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підписано ОСОБА_1 із зазначенням, що вину визнає частково, пояснення надасть у суді.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: наказ командира ВЧ НОМЕР_2 від 26.12.2024 № 8533 про призначення службового розслідування щодо відсутності на військовій службі солдата ОСОБА_2 ; акт службового розслідування, затверджений командиром НОМЕР_5 05.01.2023 ОСОБА_5 , яке проводилося з метою встановлення причин та умов відсутності на військовій службі 26.12.2024, в умовах воєнного стану, солдата ОСОБА_2 , стрільця-номера обслуги 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 ; рапорти ТВО командира 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_6 , згідно з якими, останнім виявлено 26.12.2024 о 07 год. 20 хв. відсутність солдата ОСОБА_2 в місті постійної дислокації, у послідуючому, згідно з рапорту цього ТВО командира, 26.12.2024 об 11 год. 45 хв. ОСОБА_2 повернувся зі зброєю після самовільного залишення частини в пункт постійної дислокації; довідки-доповіді за підписом командира ВЧ НОМЕР_2 командиру ВЧ НОМЕР_6 , ВЧ НОМЕР_7 та Криворізькій СП у сфері оборони СР про самовільне залишення розташування підрозділу солдатом ОСОБА_2 та про повернення останнього до розташування підрозділу; витяг із наказу від 24.12.2024 № 368 про призначення на посаду солдата ОСОБА_2 у ВЧ НОМЕР_2 , який прибув з ВЧ НОМЕР_8 , з 24.12.2024; службову та медичну характеристики на солдата ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; наказ командира ВЧ НОМЕР_2 від 05.01.2024; наказ № 140 про результати проведення службового розслідування; наказ командира ВЧ НОМЕР_2 від 18.12.2024 № 362 про призначення ОСОБА_1 на посаду з 18.12.2024; витяг із ЄРДР про внесення 26.12.2024 відомостей за № 0001145 про вчинене кримінальне правопорушення за ст. 408 КК України, за фактом залишення підрозділу зі зброєю солдатом ОСОБА_2 ; посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 , виданого 15.11.2024 ОСОБА_1 ; письмові пояснення солдатів ВСП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , якими виявлено та доставлено до підрозділу солдата ОСОБА_2 зі зброєю.

Оцінюючи надані суду докази та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 , суд враховує, що об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Суд звертає увагу, що доказів про коло посадових обов`язків за посадою ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, а сформульоване щодо нього обвинувачення в недбалому ставленні до військової служби є узагальненим.

Зокрема, вимогами ст. 16 Статуту, порушення якої, серед інших, ставиться в вину ОСОБА_1 , визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У цьому контексті суд зауважує на тому, що вище визначені Статутом обов`язки військовослужбовця, зокрема, ст. ст. 119, 120 Статуту, є загальними, не є службовими обов`язками саме ОСОБА_1 , натомість, у протоколі та долучених до нього матеріалах не зазначено конкретних службових обов`язків, визначених у посадовій інструкції, до виконання яких, за версією прокурора, недбало поставився ОСОБА_1 , як військова службова особа і які конкретно дії він повинен був вчинити, але не вчинив.

Сам по собі протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення від 17.01.2025 не може бути беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Окрім того, долучені до протоколу матеріали, які стосуються виключно самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 , не відповідають критерію переконливості та достатності і, відповідно, не доводять, поза розумним сумнівом, вину ОСОБА_1 у вчинення інкримінованого йому правопорушення. Також, слід відмітити, що зазначені матеріали службового розслідування не містить даних про те, що причиною або ж умовою залишення солдатом ОСОБА_2 підрозділу, слугувало саме недбале ставлення військової службової особи, - молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , до військової служби.

Суд також зауважує, що з моменту допуску до виконання обов`язків за посадою ОСОБА_1 , - 18.12.2024 та до моменту самовільного залишення солдатом ОСОБА_2 частини, - 26.12.2024, пройшло лише 8 днів, що є доволі незначним терміном та свідчить про нетривалість служби ОСОБА_1 .

Тягар доказування події адміністративного правопорушення покладено на посадову особу яка складає протокол про адміністративне правопорушення, що слідує з положень ст. 251 КУпАП, та суд не вправі самостійно віднаходити докази та здійснювати інші дії на встановлення винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості й на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист та спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно зі ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а тому приходить до переконання про необхідність закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження в справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7, ч. 2 ст. 172-15, п. 1 ч. 1 ст. 247 ст. ст. 251, 252, 280, 283- 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення в установленому законом порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено 22.01.2025

Суддя: