ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/346/25 Справа № 199/1003/24 Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Стрижака Євгенія Юрійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Перепелиці В. М.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років з конфіскацією транспортного засобу MAZDA CX-5, державний номерний знак НОМЕР_1 , який є у приватній власності правопорушника.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи двічі протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, 29.12.2023 року о 16 год. 55 хв. в м. Дніпро по вул. Генерала Захарченка, буд.58, керував транспортним засобом MAZDA CX-5, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Короткий зміст клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисника посилається на поважність причин його пропуску та просить його поновити. Вказує, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду, не був обізнаний про винесену постанову та дізнався про неї лише після арешту його рахунків в рамках виконавчого провадження, при цьому він проходив службу в лавах ЗСУ, що підтверджується військовим квитком. З матеріалами справи адвокат ознайомився 11 грудня 2024 року, отримавши копію постанови.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що унеможливило винесення обґрунтованого та об`єктивного рішення. ОСОБА_1 був позбавлений можливості брати участь в судовому засіданні та надати пояснення щодо обставин справи, оскільки суд не повідомив його належним чином про судовий розгляд. Посилається на порушення вимог Інструкції та Порядку, а в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про ідентифікаційний номер технічних засобів відеозапису, що є наслідком визнання його недопустимим доказом у справі.

В матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозаписом цього не містить, а сам по собі факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не є визначальним для кваліфікації дій за ст. 130 КУпАП. Рапорт не може бути допустимим доказом у справі.

В матеріалах справи відсутні також докази того, що ОСОБА_1 двічі протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а долучені постанови судів є знеособленими і не можуть бути доказами для притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Крім того вказує, що суд самостійно змінив фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши в постанові, що ОСОБА_1 двічі притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, хоча протокол таких відомостей не містить, а тому працівник поліції невірно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Перепелиця В. М. підтримали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження і з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 надав пояснення щодо обставин події, відповідно до яких в день події він їздив в Дніпро по службі, був військовослужбовцем ще з 2014 року, коли брат загинув, то він звільнився з військової служби. У грудні 2023 року він не служив, був звільнений, його неодноразово неодноразово зупиняли працівники патрульної поліції, тому відмовився пройти огляд на стан сп`яніння. Підтвердив факт керування транспортним засобом Мазда СХ5, був зупинений поліцейськими та свій підпис у протоколі про адміністративне правопорушення також підтвердив, написав добровільно пояснення в ньому, що вживав алкогольні напої. Не заперечує факт керування транспортним засобом та відмовився пройти огляд, тому що в цей день його чотири рази зупиняли поліцейські, автомобіль в цей день передали його батькові. Вже притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та був позбавлений права керування транспортними засобами раніше, посвідчення вилучено.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає обґрунтованими його доводи, оскільки ОСОБА_1 не брав участь в суді першої інстанції, копію постанови захисник отримав тільки 11 грудня 2024 року та 23 грудня 2024 року, тобто без невиправданої затримки звернувся з апеляційною скаргою. Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення його права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 299482 від 29.12.2023, в яких він надав пояснення, що свою вину визнає, 29.12.2023 вживав алкогольні напої, відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 підтвердив вживання алкоголю та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, при цьому не заперечував факт керування транспортним засобом, копіями постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №185245 від 29.12.2023, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, зберігальною розпискою ОСОБА_2 про отримання транспортного засобу Мазда СХ5 до вирішення справи по суті.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Позиція захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні зводилась до твердження, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується ні відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника патрульної поліції, ні будь-якими іншими доказами у справі.

З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у рішенні суду, підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні апеляційного суду, та зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що свою вину визнає та вживав алкогольні напої, що засвідчив своїм підписом, достовірність цих відомостей також підтвердив в судовому засіданні.

Неспроможними є доводи захисника про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки не містить відомостей про ідентифікаційний номер технічних засобів відеозапису, а матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 двічі протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки долучені постанови судів є знеособленими і не можуть бути доказами для його притягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

При перевірці вказаних доводів та правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 апеляційним судом встановлено, що постановою Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватий за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Вказані постанови суду набрали законної сили, не оскаржувалися в апеляційному порядку і, відповідно, не скасовувалися.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною 3 статті 130 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги захисника, що суд самостійно змінив фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення з огляду на встановлені обставини, якими підтверджено факт того, що ОСОБА_1 двічі протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів про порушення судом прав ОСОБА_1 , оскільки судовий розгляд проведений без його участі, то апеляційний суд, поновивши строк апеляційного оскарження, забезпечив йому право на захист та можливість брати участь в судовому розгляді та надати пояснення, чим він і скористався та за участі свого захисника.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі, які захисник тлумачить на користь захисту, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Стрижака Євгенія Юрійовича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Стрижака Євгенія Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун