Провадження № 3/204/77/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та мешкає по АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

02 грудня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 646046 від 06 листопада 2024 року зазначено, що 05 листопада 2024 року близько о 11 годині 15 хвилині, за адресою: м. Дніпро вул. Незалежності буд. 36 у приміщенні ТРЦ «Апполо» на торгівельній точці «Vape Devices» гр. ОСОБА_1 здійснювала торгівлю одноразовими нікотиномістними електронними цигарками без дозвільних документів, а саме без наявності відповідної ліцензії та права на роздрібну торгівлю тютюновими виробами. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, адвокат Гусаров В.О. надав до суду клопотання, у якому зазначив, що ОСОБА_1 вину не визнає та не вчиняла правопорушення, про що зазначила в поясненнях. ОСОБА_1 нікому не здійснювала продажу одноразових нікотиновмісних електронних цигарок у місці та у час вказані у Протоколі, що підтверджується тим, що у справі відсутні будь-які докази їх продажу ОСОБА_1 будь-кому. Вказує, що знаходження будь-яких предметів у певному місці, в тому числі і електронних сигарет без марок акцизного податку в магазині, не означає автоматично, що їх хтось комусь продавав або реалізував. Крім безпосередньо товарів у магазині також знаходилися і вилучені електронні сигарети, які використовувалися роботодавцем виключно як рекламні макети, оскільки були не новими, а вже вживаними, тобто використаними. Вказані у Протоколі огляду предмети ОСОБА_1 наміру продавати будь-кому не мала, оскільки не отримувала такого розпорядження від свого роботодавця. Всі вилучені поліцейським електронні сигарети були вже використаними і їх навіть теоретично не було доцільно нікому продавати, але було доцільно використовувати лише як рекламні макети. Більш того, ОСОБА_1 не є суб?єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки не є ні посадовою особою, ні суб?єктом господарювання, а тому і ніяких ліцензій вона особисто отримувати та мати і не повинна була. Наскільки відомо ОСОБА_1 , у її роботодавця і власника магазину наявні усі необхідні ліцензії та дозволи на діяльність, яка здійснюється магазином, про що ОСОБА_1 повідомляла поліцейських. Однак, поліцейські зажадали від ОСОБА_1 надати саме «її особисту ліцензію, видану їй як фізичній особі», хоча вона як не суб?єкт господарювання згідно з чинним законодавством ніяких особистих ліцензій, виданих їй як фізичній особі, мати навіть теоретично не може. Прохає закрити провадження у справі та повернути тимчасово вилучені в якості речових доказів предмети та речі ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Крім того, приписами ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Також, зазначено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 646046 від 06 листопада 2024 року фабула правопорушення не відповідає диспозиції статті вказаного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, зокрема, повинні бути зазначені наступні обставини: протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер); всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Водночас, не надано доказу здійснення факту торгівлі, не надано доказів на підтвердження відсутності дозвільних документів на здійснення господарської діяльності (довідка з ДПІ про відсутність державної реєстрації господарської діяльності); доказів того, що особа має статус фізичної особи-підприємця; а також доказів систематичності дій особи, у відношенні якої складено протокол, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності, та наявність мети отримання прибутку.

Разом з цим, суд зазначає про те, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 має та/або посаду продавця та/або є суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність, пов`язану із продажем тютюнних виробів.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені норми законодавства та правові позиції закріплюють те, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Дані, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд позбавлений можливості за відсутності належних, об`єктивних та допустимих доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, встановити винність чи невинність особи у вчинені адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим, відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1, 164, 265, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити.

Вилучені речі відповідно до протоколу огляду та вилучення від 06 листопада 2024 року повернути особі, у якої вони вилучені.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Суддя А.І. Приваліхіна