КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1963/24 Головуючий в суді І інстанції Бірса О.В.
Провадження № 33/824/525/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №713107 від 13.09.2024 року - 13.09.2024 року приблизно о 11 год. 31 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN TGM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з вказаною постановою, 23 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу,в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження по адміністративній справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що згідно даних системи GPS, його транспортний засіб 13.09.2024 року в період часу з 11:20 год. по 11:35 год. рухався зі швидкістю від 61км/год. до 13км/год, що спростовує обставини, котрі зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та в рішенні суду першої інстанції щодо того, що водій не вибрав безпечної швидкості руху.

Доводи своєї апеляційної скарги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності обґрунтовує також тим, що наявні в матеріалах справи фото транспортних засобів за характером пошкодження виключають будь-яку вину водія автомобіля MAN TGM д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів, не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Адвокат потерпілої особи ОСОБА_2 - Антосина Р.С. у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №713107 від 13.09.2024 року, з якого вбачається, що 13.09.2024 року приблизно о 11 год. 31 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN TGM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 3);

- на схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була складена безпосередньо на місці пригоди в присутності водіїв, вона підписана учасниками пригоди без зауважень та доповнень, а тому вважається такою, що відповідає фактичним обставинам події, в якій відображено розташування транспортних засобів відносно проїжджої частини, місце зіткнення транспортних засобів, розмітку частини дороги, де відбулось зіткнення, сліди зсуву транспортного засобу «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 після зіткнення (а.с. 4);

- у письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , з яких вбачається, що останній відмовився від дачі пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України (а.с. 5);

- у письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 , з яких вбачається, що останній направлявся до м. Дніпро по а/д Київ-Харків-Довжанський, самопочуття було добрим, лікарських засобів та спиртних напоїв не вживав, асфальтне покриття було сухим, видимість дороги з місця водія 150 метрів, під час руху ніде не зупинявся та рухався із дозволеною швидкістю 90 км/год.. Проїжджаючи 129-130 км вищевказаної автодороги, ОСОБА_2 побачив на правому узбіччі жінку, яка голосувала, щоб її підвезли, після чого водій проїхав ще 15-20 м. та зупинився на правому узбіччі, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію. Коли пасажирка сіла у авто на переднє пасажирське сидіння, спілкування з нею зайняло 1-1,5 хв, після чого ОСОБА_2 подивився у дзеркало заднього виду і побачив, що до його авто на високій швидкості наближається вантажний автомобіль. Зрозумівши, що зіткнення неминучне, ОСОБА_2 крикнув пасажирці, аби остання трималась, після чого відбулось зіткнення в задню частину авто, в результаті чого отримано тілесні ушкодження голови, а пасажирку забрала карета швидкої допомоги (а.с. 6);

- у письмових поясненнях пасажирки автомобіля «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , із яких вбачається, що 13.09.2024 року близько 11:22 год. на узбіччі автодороги зупиняла автомобілі, аби під`їхати. Спочатку зупинився бус, у якому було тільки два місця для доньки та мами, які були поруч з ОСОБА_3 , а остання лишилась на дорозі, де через кілька хвилин зупинився автомобіль темного кольору, який погодився її підвезти. Як тільки пасажирка закрила двері, відчула удар ззаду, подумавши, що щось взірвалось, проте після удару вийшла з авто та побачила, що у авто позаду в`їхав грузовик АТБ, після пригоди ОСОБА_3 відвезли до лікарні, де встановили діагноз - забій грудної клітки (а.с. 7).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протоколи підписані особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що згідно даних системи GPS, його транспортний засіб 13.09.2024 року в період часу з 11:20 год. по 11:35 год. рухався зі швидкістю від 61км/год. до 13км/год., що спростовує обставини, котрі зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та в рішенні суду першої інстанції щодо того, що водій не вибрав безпечної швидкості руху, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ОСОБА_1 притягається до відповідальності за порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, зі змісту яких вбачається вимога вибору саме в установлених межах безпечної швидкості руху, враховуючи дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, відтак обрана водієм швидкість в установлених межах безпечної швидкості руху транспортного засобу на даній автодорозі згідно даних системи GPS, була неналежноюз огляду на дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась.

Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що наявні в матеріалах справи фото транспортних засобів за характером пошкодження виключають будь-яку вину водія автомобіля MAN TGM д.н.з. НОМЕР_1 , суд апеляційної скарги не бере до уваги, оскільки це спростовується наявними у матеріалах справи доказами, а саме, як вбачається із схеми місця ДТП, яка була складена безпосередньо на місці пригоди в присутності водіїв та підписана учасниками пригоди без зауважень і доповнень, а тому вважається такою, що відповідає фактичним обставинам події, в якій відображено розташування транспортних засобів відносно проїжджої частини, місце зіткнення транспортних засобів, розмітку частини дороги, де відбулось зіткнення, сліди зсуву транспортного засобу «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 після зіткнення та описано локалізацію та характер видимих пошкоджень транспортних засобів, що в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 , протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №713107 від 13.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , вказують, що саме недотримання ОСОБА_4 п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, перебуває у причинному зв`язку із ДТП та наслідками, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду апеляційної інстанції не має.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів, не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки, такі твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які у своїй сукупності вказують на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає спробою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «21» січня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко