КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/1008/2025
ПОСТАНОВА

14 січня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60грн.

6 січня 2025 року ОСОБА_1 подав до Святошинського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на вказану постанову судді, яка надійшла до Київського апеляційного суду разом з матеріалами справи 9 січня 2025 року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що він не був присутнім у судовому засіданні, так як не був належним чином проінформованим судом, а копію постанови він отримав 4 січня 2025 року.

Перевіривши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді відсутні, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Тобто, діючий КУпАПпов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження з моментом винесення постанови, а не отримання її копії.

Отже, строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року закінчився 23 грудня 2024 року, враховуючи вихідні дні.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

З матеріалів справи вбачається, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшли до Святошинського районного суду міста Києва 29 жовтня 2024 року, розгляд справи було призначено на 4 грудня 2024 року.

У судовому засіданні 4 грудня 2024 року ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи (с.с.19), яке було задоволено суддею, розгляд справи відкладено на 11 грудня 2024 року.

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 у судовому засіданні заявив клопотання про проведення судового засідання з аудіо та відео фіксацією судового розгляду. Оскільки у приміщенні суду на той час було відсутнє енергопостачання, судове засідання було відкладено до 13 год. 11 грудня 2024 року, однак ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про перенесення судового засідання, так як він не може чекати.

Отже, ОСОБА_1 , достеменно знаючи про призначення судового засідання на 11 грудня 2024 року на 13год. саме за його клопотанням, своїм правом брати участь в судовому засіданні, в якому проголошувалось прийняте рішення, не скористався.

Також ОСОБА_1 до 2 січня 2025 року за отриманням копії постанови не звертався та про стан відомого йому судового провадження і результатів його розгляду взагалі не цікавився.

Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Святошинського районного суду міста Києва стосовно ОСОБА_1 була надіслана суддею до реєстру 11 грудня 2024 року та забезпечено надання загального доступу 13 грудня 2024 року, а тому, за умови достатньої зацікавленості, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитися з текстом постанови суду та подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

Доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, що об`єктивно унеможливили апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року у передбачений законом строк.

Оцінивши доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, оскільки поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку апеляційного оскарження, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення особою процесуальних дій в конкретній справі. Однак, наведені у клопотанні ОСОБА_1 обставини, не мають ознак об`єктивних істотних перешкод для вчасної реалізації процесуальних прав, оскільки, ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього 11 грудня 2024 року, мав можливість прийняти участь у судовому засіданні, а також мав можливість ознайомитися з постановою судді у Єдиному державному реєстрі судових рішень з 13 грудня 2024 року, однак своїм правом не скористався, будь-яких поважних причин не вчинення зазначених дій у клопотанні не навів, тому підстав для поновлення пропущеного строку не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмовити.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт