ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/62/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.123, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою об`єднано в одне провадження справу №607/23881/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і справу № 607/23888/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та присвоїно об`єднаній справі єдиний номер - №607/23881/24.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави.

Згідно постанови громадянин ОСОБА_1 26 жовтня 2024 року о 23.50 год. в м. Тернополі на вул. Дружби, 17, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою щоб мати змогу реагувати за її зміною, рухаючись заднім ходом створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «КІА» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху України.

Крім того, громадянин ОСОБА_1 26 жовтня 2024 року о 23.50 год. в м. Тернополі на вул. Дружби, 17, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», на табло якого висвітлило результат 1,03 проміле, що підтверджено тестом №3415 від 27.10.2024, та з результатом ОСОБА_1 був згідний. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Нюня О.І. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2024 року - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що:

відеозапис наявний у матеріалах справи не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація;

у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак алкогольного сп`яніння;

працівниками поліції не пред`явлено ОСОБА_1 ні дозвіл до застосування спеціального технічного засобу, ні сертифікат відповідності, ні свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки;

поліцейські не роз`яснили процедури роботи пристрою;

у матеріалах справи та у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні пояснення свідків;

в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №159837 відсутній підпис потерпілого ОСОБА_2 ;

працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;

ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були відсутні;

огляд на стан сп`яніння не проводився в присутності двох свідків;

працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі;

працівники поліції на місці приїзду не видали направлення на огляд у медичному закладі;

транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, зупинений працівниками поліції не був;

в матеріалах справи відсутня законна причина зупинки транспортного засобу у відповідності до вимог ст.35 ЗУ Про Національну поліцію;

рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення;

відеозаписи наявні у матеріалах справи не велися безперервно, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

Заслухавши доводи захисника Нюні О.І., який просив проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №159838 від 27 жовтня 2024 року; протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №159837 від 27 жовтня 2024 року; копії протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; тестуванні на алкоголь за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810» №3415 від 27 жовтня 2024 року прилад №ARАМ 2250, принтер № ARАМ - 5671;, з результатом 1,03; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Alсotest Drager 68210», чинне до 02 липня 2025 року; направленні на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 27 жовтня 2024 року; письмових пояненнях ОСОБА_2 від 27 жовтня 2024 року; схемі місця ДТП яка сталася 26 жовтня 2024 року о 23.50 год. на вул. Дружби, 17, що додана до протоколу; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №719964 від 27 жовтня 2024 року; рапорті інспектора взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Тернопільській області від 27 жовтня 2024 року; витязі з ІПНП України від 27 жовтня 2024 року; долучених до матеріалів справи аудіовізуальним диском.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних даних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Доводи сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутня законна причина зупинки транспортного засобу у відповідності до вимог ст.35 ЗУ Про Національну поліцію, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції, із посиланням на п.3 ч.1 ст.35 ЗУ Про Національну поліцію, правильно зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що патрульна поліція прибула на вул. Дружби, 17 в м. Тернополі (26 жовтня 2024 року близько 23.50 год.) за повідомленням потерпілого ОСОБА_2 про дорожньо-транспортну пригоду за участю його автомобіля та автомобіля марки «Volkswagen Golf». Відтак автомобіль «Volkswagen Golf» до приїзду поліцейських вже не здійснював рух, а стояв на аварійній сигналізації, безпосередньо у місці вчинення ДТП. Таким чином як такої «зупинки» автомобіля «Volkswagen Golf» не здійнювалось. Даний факт підтверджується рапортом інспектора взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Тернопільській області Лисогір О. від 27 жовтня 2024 року, в якому викладено всі обставини що відбувалися 26 - 27 жовтня 2024 року під час несення нею служби; та витягом з ІПНП України, в якому міститься інформація про надходження повідомлення зі служби «102» про те, що 26 жовтня 2024 року о 23.56 год на вул. Дружби, 17 в м. Тернополі відбулася ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Golf», водій якого перебуває у стані алкогольного сп`яніння та покинув місце події.

Твердження апелянта про те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №159837 та серії ЕПР1 №159838 від 27 жовтня 2024 року, які узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27 жовтня 2024 року, схемою місця ДТП яка сталася 26 жовтня 2024 року о 23.50 год. на вул. Дружби, 17, що додана до протоколу, а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Крім наведеного, такі твердження апелянта спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №719964 від 27 жовтня 2024 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 26 жовтня 2024 року о 23 год. 50 хв. як водієм автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КупАП (а.с.14).

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і доказів такого апеляційному суду не надано, а тому слід вважати, що ця постанова не скасована і набрала законної сили.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції оголошував ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які стали причиною направлення на відповідний огляд (файл part_00000_export-9hhkm.mp4, камера №472561 з 00:17:15 год).

Окрім цього, ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці), які були визначені поліцейським підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння зафіксовані як в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 27 жовтня 2024 року так і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6, 9).

Твердження апелянта про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вчинення правопорушення в цьому випадку доведено сукупністю інших доказів, в тому числі об`єктивними даними долученого до протоколу відеозапису.

Не відповідають дійсності доводи апелянта про скасування постанови суду першої інстанції через те, що в матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб відеофіксації, так як вбачається із протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема у графі до протоколу додаються у них наявні вищевказані відомості.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, яким фіксувалось правопорушення, не є безперервним не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі не відповідають дійсності, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції (файл part_00000_export-9hhkm.mp4, камера №472561 з 00:23:05 год), після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з результатом якого останній був згідний, працівником поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі однак, ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд ухилявся від його проходження зазначаючи те, що він вживав алкогольні напої однак не керував транспортним засобом. Така поведінка водія була правильно оцінена працівниками поліції, як не бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не ставив під сумнів законність походження приладу Драгер та не висував вимог щодо незгоди із результатами тестування.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан наркотичного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, факт виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, вимога поліцейського пройти відповідний огляд у встановленому порядку та проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу фіксувалася поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що огляд на стан сп`яніння не проводився в присутності двох свідків, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, висновки якої ґрунтуються на вимогах закону (ч.2 ст. 266 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021р.).

Суд критично оцінює доводи захисника про те, що поліцейські не повідомили ОСОБА_1 щодо процедури проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відео з нагрудних камер працівників поліції (файл part_00000_export-9hhkm.mp4, камера №472561 з 00:18:00 год) ОСОБА_1 було роз`яснено працівниками поліції процедуру проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не пред`явлено ОСОБА_1 ні дозвіл до застосування спеціального технічного засобу, ні сертифікат відповідності, ні свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки є безпідставними, оскільки на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Alcotest 6810» №ARAM-2250 ОСОБА_1 не заявляв клопотань про надання для ознайомлення цих документів, які згідно п.5 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» надаються лише на вимогу особи, яка підлягає огляду.

Твердження апелянта про скасування постанови через не зазначення у протоколі ознак сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , є безпідставними, так як ознаки сп`яніння зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення у разі відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У даному випадку ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, а суть правопорушення з приводу якого складено протокол полягає в тому, що ОСОБА_1 26 жовтня 2024 року о 23.50 год. в м. Тернополі на вул. Дружби, 17, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», на табло якого висвітлило результат 1,03 проміле, що підтверджено тестом №3415 від 27.10.2024, та з результатом ОСОБА_1 був згідний. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не відповідають дійсності доводи апелянта про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від права керування транспортним засобом, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема розписки ОСОБА_3 від 27 жовтня 2024 року (а.с.10) ОСОБА_1 було відсторонено від керування ним транспортним засобом, а тому доводи апелянта в цій частині є надуманими. Крім того, факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформленні матеріалів справах про адміністративні правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя