Справа 456/6221/24
Номер провадження 3/350/16/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, особи з інвалідністю 3 групи (інвалідність внаслідок війни), учасника бойових дій,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 173969 від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 15 листопада 2024 року о 00 год. 00 хв. по вулиці Болехівська, 49 в місті Стрий, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим змусив іншого учасника різко тормозити змінити швидкість руху та подати звуковий сигнал, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та надав покази про те, що 15 листопада 2024 року близько 07 год. 20 хв. він на автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по першому кільці в місті Стрий в напрямку міста Львів по правій крайній смузі. По лівій смузі рухався автобус марки «Богдан», який з`їхав з моста та продовжив рух в напрямку міста, а працівники поліції в цей час рухалися по кільцю, після чого зупинили його. Будь-яких пунктів правил дорожнього руху він не порушував. Він не знав куди будуть рухатися далі працівники поліції, а тому будь - яких перешкод у русі в той час у нього не було. Після зупинки працівники поліції намагалися пред`явити йому як доказ його вини якись відеозапис з особистого мобільного телефону, однак він відмовився від перегляду відео, так як вважав, що працівники поліції повинні проводити фіксацію правопорушень у визначений Законом спосіб і на службові технічні прилади. Просив провадження у справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат Калинич Я.А. просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, так як уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення не долучила до матеріалів справи належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Ним, як представником ОСОБА_1 в процесі підготовки захисту у цій справі було направлено адвокатський запит до Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області з вимогою надати всі докази у справі. У відповідь на його запит йому було надано один компакт-диск CD-R, на якому наявні чотири файли, які не містять жодних фактичних даних, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення. Дані файли містять виключно спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції вже після зупинки останніми транспортного засобу.

Також, якщо припустити, що якщо якась відеофіксація існувала чи існує з участю ОСОБА_1 як учасника дорожнього руху, однак зафіксована на особистий, власний мобільний пристрій поліцейського, то такі фактичні дані не можуть вважатися допустимим доказом, зважаючи на наступне.

Перелік дозволених для застосування технічних пристроїв, а також вимоги щодо їх використання прописані в Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026. Ця Інструкція носить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких працівникам поліції надано право проводити відеофіксацію. Зокрема дозволено застосовувати портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського, встановлені відеореєстатори на службових транспортних засобах, стаціонарні відеокамери в цілодобовому режимі.

Проте в даному переліку відсутні такі пристрої фото - чи відеофіксації як «мобільні телефони» чи «смартфони». Отже зазначена вище Інструкція не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень Правил дорожнього руху чи процедуру розгляду адміністративних справ власними мобільними телефонами.

Суд не може брати до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином зроблені працівниками поліції відеозаписи з особистих мобільних телефонів не можуть бути належними доказами у справах про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 173969 від 15 листопада 2024 року є незаконним та необгрунтованим, а долучені до нього відеозаписи не містять жодних фактичних даних вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

З урахуванням викладеного, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не являється достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а матеріали додані до нього не є належними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позицію його представника, перевіривши докази, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , то йому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення: порушення, Правил дорожнього руху (п. 16.11), що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 173969 від 15 листопада 2024 року (а.с. 2) додано рапорт поліцейського (а.с. 3), технічний засіб відеозапису: камера 1340 ( а.с. 4).

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 173969 від 15 листопада 2024 року складеного відносно ОСОБА_1 слідує, що він 15 листопада 2024 року о 00 год. 00 хв. по вулиці Болехівська, 49 в місті Стрий, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим змусив іншого учасника різко гальмувати, змінити швидкість руху та подати звуковий сигнал, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху.

Проте з переглянутого відеозапису (файл під назвою «TJLX2825») вбачається, що на цьому відеозаписі, здійсненому у часовому проміжку з 07:19:41 по 07:20:40 (15 листопада 2024 року) рухається в крайній правій смузі автомобіль білого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , поряд з ним в лівій смузі рухається автобус жовтого кольору з включеним покажчиком лівого повороту. Через декілька секунд автомобіль білого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 з`їздить на узбіччя.

Таким чином, відеозапис не містить жодних даних про транспортний засіб, що рухався по головній дорозі, не відображено сам автомобіль, маневр застосування гальмування та звукового сигналу (звук на відеозаписі відсутній).

Згідно протоколу правопорушення було вчинено о 00.00 год 15 листопада 2024 року, хоча як убачається із відеозапису, такий запис було розпочато о 07.19 год. 15 листопада 2024 року.

Тобто дані протоколу про час вчинення протоколу суперечать долученому відеозапису.

При відтворенні відеозапису, на ньому мається позначка «TJLX2825» та «70mai».

Будь-яких даних, що цей відеозапис було здійснено на «технічний засіб відеозапису: камера 1340» (як зазначено в протоколі та рапорті поліцейського) тобто на пристрій передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженою наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999 суду не надано.

В ході судового засідання представником ОСОБА_1 - адвокатом Калиничем Я.А. було долучено компакт-диск CD-R, який йому було надано на адвокатський запит Стрийським районним управлінням поліції ГУНП у Львівській області.

Із переглянутого відеозапису (під назвою «Михно» містить чотири файли) вбачається, що на цьому відеозаписі, здійсненому у часовому проміжку з 07:37:59 по 07:47:47 (15 листопада 2024 року) фактично відображена сама процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Із цього відеозапису убачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 переглянути відеозапис, на якому зафіксоване правопорушення, при цьому на запитання ОСОБА_1 підтверджує, що пропонує переглянути відеозапис з власного пристрою, так як з відеореєстратора ( ОСОБА_1 ) буде «погано видно».

Тобто доказів того, що відеозапис було здійснено на належні пристрої (засоби), тобто відповідно до зазначеної вище Інструкції ні особі, яка притягується до адміністративної відповідальності в момент складання протоколу, ані суду надано не було.

Окрім того, поліцейським, який оформляв справу про адміністративне правопорушення не було усунуто розбіжностей щодо часу вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо рапорту поліцейського, як доказу в справі про адміністративне правопорушення, то цей рапорт не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, а свідчення зазначеної особи не можуть вважатися об`єктивними доказами у справі, позаяк така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі № 524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року в справі № 489/4827/16-а.

Пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи. Відповідно до вимог частини другої статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведене вище, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого з ОСОБА_1 .

Керуючись статями 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту першого статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Сокирко Л.М.