ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 Справа №607/25044/24 Провадження №3/607/402/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович під час розгляду матеріалів, що надійшли з Тернопільського районного управління поліції (відділення поліції № 4) Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

З Тернопільського РУП (відділення поліції № 4) ГУНП в Тернопільській області до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справ:

про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) (справа № 607/25044/24; провадження № 3/607/402/2025);

про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа №607/25046/24; провадження № 3/607/404/2025).

Суд вважає, що спільний розгляд згаданих справ є доцільним та не суперечить вимогам закону, забезпечить реалізацію положень статті 36 КУпАП, що також сприятиме забезпеченню прав ОСОБА_1 , якого притягують до адміністративної відповідальності.

За таких підстав суд доходить висновку, що ці справи слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер справи № 607/25044/24 (провадження № 3/607/402/2025).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 279305 від 12 листопада 2024 року зазначено, що 12.11.24 близько 17:20 ОСОБА_1 за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 , на території подвір`я вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дочки ОСОБА_2 , у процесі якого висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. У протоколі також зазначено, що таке правопорушення вчинено повторно, тож дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною другою статті 173-2 КУпАП (справа № 607/25044/24).

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 279304 від 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 12.11.2024 близько 11:00 за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 , на території подвір`я вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_3 , у процесі якого висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Крім того, у протоколі вказано, що таке правопорушення вчинено повторно протягом року й дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною другою статті 173-2 КУпАП (справа № 607/25046/24).

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД № 279305 від 12 листопада 2024 року та ВАД № 279304 від 12 листопада 2024 року, зокрема особистим підписом ОСОБА_1 , у судове засідання 25.11.2024 не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Справу було неодноразово відкладено на 14:30 12.12.2024, на 16:00 02.01.2025, а судом було вжито заходів для виклику особи в судові засідання, що підтверджується матеріалами справ, зокрема рекомендованими повідомленнями № 290, № 672.

Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).

Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2018 року (справа № 761/41616/16-ц) вказав: рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , достеменно знаючи про дату, час та місце розгляду справи щодо нього, не повідомивши причин неявки, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, суд, беручи до уваги релевантну практику Європейського суду з прав людини та правові позиції Верховного Суду, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

При вирішенні питання про розгляд цієї справи за відсутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, суд також враховує положення статті 268 КУпАП, якими не встановлено імперативної законодавчої вимоги щодо присутності при розгляді справи за статтею 173-2 КУпАП особи, яку притягують до відповідальності.

Суд зауважує, що у матеріалах справ є достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, що були досліджені в судовому засіданні, зокрема:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 279305 від 12 листопада 2024 року;

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 279304 від 12 листопада 2024 року;

заява ЄО за № 4154 від 12 листопада 2024 року о 19:32 (домашнє насильство);

заява ЄО за № 4153 від 12 листопада 2024 року о 19:32 (домашнє насильство);

письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 12 листопада 2024 року;

письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 від 12 листопада 2024 року;

копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу;

копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу;

копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша); адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (частина друга).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначено Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі Закон №2229).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону № 2229 домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону № 2229 психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У разі порушення вимог Закону № 2229 настає адміністративна відповідальність за статтею 173-2 КУпАП.

Так, частиною першою статті 173-2 КУпАП (у редакції чинній на час вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення) було передбачено, що до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідальність за частиною другої статті 173-2 КУпАП (у редакції чинній на час вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення) наставала за повторне вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Проаналізовані в судовому засіданні докази, узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому, судом приймаються до уваги та дають підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних проступків, відповідальність за які на момент їх вчинення наставала за частиною другою статті 173-2 КУпАП. Так, у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 279305 від 12 листопада 2024 року та серії ВАД № 279304 від 12 листопада 2024 року, заявах ЄО за № 4154 від 12 листопада 2024 року і ЄО за № 4153 від 12 листопада 2024 року, письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зафіксовано факт вчинення щодо останніх ОСОБА_1 домашнього насильства; копіями постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2024 року, 12 червня 2024 року, 18 липня 2024 року підтверджується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22 травня 2024 року № 3733-IX статтю 173-2 КУпАП викладено у новій редакції. Зокрема, змінено диспозиції норм статті 173-2 та суттєво посилено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів; перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма) (перший абзац пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України також констатував, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (абзац перший, речення перше абзацу другого пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011)

Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (частина перша); закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів; закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають (частина друга).

Тож суд констатує, що оскільки відповідальність за вчинення проступків, передбачених статтею 173-2 КУпАП було посилено, ОСОБА_1 підлягає відповідальності за нормами статті 173-2 КУпАП, що діяли на момент вчинення ним адміністративного правопорушення, тобто на 12 листопада 2024 року.

Отже, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 173-2 КУпАП (у редакції чинній на момент вчинення правопорушення), за кожне з правопорушень на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу у межах санкції статті в редакції, що діяла на момент вчинення ним адміністративних правопорушень.

Відповідно до частини третьої статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Відповідно до частини третьої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня вчинення відповідного правопорушення.

За частиною першою статті 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 1 Закону № 2229 програма для кривдника комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Частиною шостою статті 28 Закону № 2229 визначено, що кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи обставини справи, особу, яку притягують до адміністративної відповідальності, беручи до уваги те, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово був притягнутий адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, суд вважає за необхідне направити його на проходження програми для кривдників строком на три місяці.

При визначені виду та розміру стягненнясуд враховує приписи частини другої статті 36 КУпАП, відповідно до якої якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених; до основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті особою, на яку накладено стягнення, а тому, відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605,60 гривень.

Керуючись статтями 7 9, 33 36, 40-1, 173-2, 245, 247, 251 252, 280, 283 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Об`єднати в одне провадження справу №607/25044/24 (провадження № 3/607/402/2025) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, та справу № 607/225046/24 (провадження № 3/607/404/2025) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер справи № 607/25044/24 (провадження № 3/607/402/2025).

2. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції чинній на момент вчинення правопорушення), накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

3. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

4. Направити ОСОБА_1 для проходження програми для кривдника строком на три місяці за адресою: м. Тернопіль, бульвар Т. Шевченка, 1 (Сектор у справах сім`ї Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради). Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі умисного ухилення від проходження програми для кривдників його може бути притягнуто до відповідальності за статтею 390-1 Кримінального кодексу України.

5. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

6. У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

7. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

8. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

9. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

11. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

12. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець