П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника-адвоката Співака О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, - 30.07.2024 року о 10 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Грушевського в м. Ужгороді біля будинку №31, скоїв ДТП, а саме: здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «ВАЗ 111940», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та змінити постанову в частині пом`якшення накладеного стягнення у виді мінімального штрафу. Вважає оскаржувану постанову незаконною. Зазначає, що в ході всього судового розгляду він неодноразово заявляв судді про щире розкаяння в скоєній ДТП, всі збитки потерпілій ОСОБА_2 були компенсовані в найкоротший час, та в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 зазначала про відсутність жодних моральних та матеріальних претензій до нього. Зазначив, що станом на сьогодні, керування транспортним засобом, є єдиним можливим засобом щодо заробітку та грошового забезпечення на утримання сім`ї, а також він постійно займається волонтерською діяльністю для забезпечення ЗСУ. Просить суд, накладене на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, змінити на штраф.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, при цьому, захисник-адвокат Співака О.М не заперечував про розгляд справи у відсутності його підзахисного, потерпіла ОСОБА_2 , також не з`явилися, у зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 ,що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 269 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника-адвоката Співака О.М., в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог при встановленні вини ОСОБА_1 судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 715357 від 30.07.2024, згідно з яким 30.07.2024 о 10 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Грушевського в м. Ужгороді біля будинку №31, скоїв ДТП, а саме: здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «ВАЗ 111940», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 а Правил дорожнього руху України; схемі місця ДТП, яка сталася 30.07.2024; рапорті інспектора взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області, а також у дослідженим у судовому засіданні, наявним в матеріалах справи письмовим поясненням потерпілої ОСОБА_2 від 30.07.2024.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2024 у справі № 308/12959/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом ДТП, яка відбулася 30.07.2024 о 10.50 год., місце якої він покинув, та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, та яка набрала законної сили.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В той же час апеляційний суд вважає, що накладене адміністративне стягнення на ОСОБА_1 є суворим.

Згідно із ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

Санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Так, в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_1 притягувався раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності. При цьому, апеляційний суд вважає, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП не є грубим, що видно з пошкоджень автомобілів, які є незначними. Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 визнав вину та щиро розкаяння в скоєній ДТП, в суді апеляційної інстанції захисник пояснив, що всі збитки потерпілій ОСОБА_2 були компенсовані в найкоротший час, а робота ОСОБА_1 пов`язана з керуванням транспортним засобом, що є його основним доходом.

Отже, викладені судом першої інстанції мотиви при прийняті рішення щодо накладення адміністративного стягнення не в повній мірі є правильними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд уважає за необхідне пом`якшити, накладене стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та призначити його в межах санкції, вказаної статті, у виді штрафу.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що з врахуванням всіх обставин справи, особи правопорушника, буде відповідати вимогам статті 7 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага