Справа №: 148/2547/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 154071 від 19.10.2024, ОСОБА_1 19.10.2024 о 11:10 год, по дорозі Т-02-22 м. Тульчин, Вінницька область, керував транспортним засобом «ВАЗ 21093» державний номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Тульчинського відділу ДВС м. Тульчин № 48437577 від 16.05.2018, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» - Основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Дунаєв І.Б., у судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення від 19.10.2024, заборгованість щодо сплати аліментів у ОСОБА_1 була відсутня, що підтверджується листом головного державного виконавця Тульчинського відділу ДВС, а також, постанова заступника начальника відділу Тульчинського районного відділу ДВС від 16.05.2018, містить посилання, що тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами діє до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 148/1140/15-ц від 22.06.2015.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2), пояснення (а.с. 3), постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.05.2018 (а.с. 6, 7), постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.11.2024 (а.с. 24, 25), звіт про здійснені відрахування та виплати відносно ОСОБА_1 (а.с. 42-44), лист головного державного виконавця Тульчинського відділу ДВС про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 (а.с. 47), суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

На підставі ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Для доведення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, необхідні докази не тільки факту керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено таке обмеження, а й того факту, що особа, робив це умисно, тобто усвідомлював протиправний характер своєї дії, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків, оскільки суб`єктивна сторона вказаного вище правопорушення характеризується виключно умисною формою вини.

Відповідно до постанови заступника начальника відділу Тульчинського районного відділу ДВС від 16.05.2018, відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 148/1140/15-ц від 22.06.2015 (а.с. 6, 7).

Постановою головного державного виконавця Тульчинського відділу ДВС від 01.11.2024, скасовано тимчасове обмеження щодо ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою від 16.05.2018 № 48437577 (а.с. 24, 25).

Відповідно до інформації головного державного виконавця Тульчинського відділу ДВС, 01.11.2024 до відділу ДВС надійшла заява ОСОБА_2 про те, що вона отримує аліменти в повному обсязі та немає претензій до боржника. Станом на 19.10.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 47).

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, а саме:протоколу про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2), пояснення (а.с. 3), постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.05.2018 (а.с. 6, 7), постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.11.2024 (а.с. 24, 25), звіту про здійснені відрахування та виплати відносно ОСОБА_1 (а.с. 42-44), листа головного державного виконавця Тульчинського відділу ДВС про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 (а.с. 47), станом на дату складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 № 154071 від 19.10.2024 заборгованість у ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами скасовано, а тому суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки, та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 1, 9, 126, 247, 251, п.1, ч. 1, ст. 247, 266, 287 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя: