Справа № 646/131/25
Провадження № 3/646/226/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Чорна Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

05.01.2025 року о 04:00 год. ОСОБА_1 за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки громадянки ОСОБА_2 , тобто умисно вчинив дії фізичного та психологічного характеру, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, вчинив бійку, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за вчинення домашнього насильства та насильства за ознакою статі» від 01.07.2021 року № 1604-ІХ виключено необхідність участі особи, яка вчинила адміністративне порушення за ст. 173-2 КУпАП, під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , враховуючи належне повідомлення особи та обізнаність особи щодо складання відносно нього протоколу, про що свідчить його підпис.

Дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, суд встановив наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Системний аналіз національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_1 , яка підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №259703 від 05.01.2025;

- відеозаписами;

- письмовими заявою та поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- рапортом .

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Суд при накладенні стягнення, керуючись ст.ст. 33-35 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому суд вважає необхідним та достатнім накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, за положеннями статті ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що дорівнює 340 (триста сорок) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Постанова суду дійсна для пред`явлення до виконання на протязі 3 місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя: Б.М.Чорна