Провадження № 33/801/80/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Довгалюк Лесі Іванівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі сімнадцять тисяч гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту керування ним саме о 00 год. 28 хв. транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відеозапис розпочинається о 00 год. 31 хв., тобто обставина щодо керування транспортним засобом не підтверджена будь-якими доказами. У протоколі зазначено, що він керував електросамокатом Ecos без номерного знаку, тоді як він керував електроскутером «Ninebot KickScooter Max» потужністю 350 Вт, максимальна швидкість якого становить 20 км/год., тобто потужністю до 3 кВт, який не належить до категорії механічного транспортного засобу. Його зупинка не була законною, що залишено судом поза увагою. Поведінка поліцейських була недопустимою, оскільки вони: не представилися; не вказали причину зупинки; провели обшук; не озвучили ознаки сп`яніння. Йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Рапорт працівника поліції не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Довгалюк Л.І., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №126940, складеного поліцейським 2 взводу 2 роти 1 Батальйону УПП у Вінницькій області капралом поліції Безсмертним В.О., 11 вересня 2024 року о 00 год. 28 хв. по вул. В. Порика, 3 в м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував електричним колісним транспортним засобом, а саме електросамокатом «Ecos», без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки в повному обсязі. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 126940 від 11 вересня 2024 року; направленням; рапортом працівника поліції; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що відповідно до протоколу він керував електросамокатом Ecos без номерного знаку, тоді як він керував електроскутером «Ninebot KickScooter Max». Вказаний самокат має потужність 350 Вт, тобто менше 3 кВт, максимальна швидкість його становить 20 км/год., тобто він не належить до категорії механічного транспортного засобу.

Вказана позиція відхиляється апеляційним судом, оскільки диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам роз`яснено, що при розгляді справ, зокрема, за ст. 130 КУпАП, суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст. 286 КК, ч. 7 ст. 121 КпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 130).

У ч. 1 ст. 121 КУпАП зазначено, що під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Стаття 130 КУпАП серед вказаного переліку відсутня.

У п. 1.10 Правил дорожнього руху під транспортним засобом мається на увазі пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що електроскутер не є механічним транспортним засобом - транспортним засобом, що приводиться в рух з допомогою двигуна з електродвигуном потужністю понад 3 кВт, тому вимоги, які установлені для водії механічних транспортних засобів не можуть застосовані до нього.

Разом з тим, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» трактуються як два різні поняття: в широкому і вузькому розумінні.

Суб`єктами правопорушень, передбачених частиною статтею 130 КУпАП, є водії транспортних засобів, а не механічних транспортних засобів.

У Правилах дорожнього руху відсутнє визначення «електроскутер».

Разом з тим, 23 березня 2023 року набрав чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» № 2956-IX.

У вказаному Законі № 2956-IX визначено наступні поняття:

- електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;

- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував електроскутером «Ninebot KickScooter Max», який має потужність двигуна 350 Вт, з максимальною швидкістю до 20 км/год, що слідує з посібника користувача (а.с.38).

Тобто ОСОБА_1 керував транспортним засобом (легким персональним електричним) у розумінні вищенаведених вище вимог Закону.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги з приводу порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

У пункті 3 вказаного Порядку зазначено, що огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з

використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 6, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

Зі змісту вказаних норм слідує певний законний алгоритм дій поліцейського: у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння поліцейський спочатку вимагає (п. 2.5 ПДР) пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з

використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу водій направляється до закладу охорони здоров`я для проведення огляду. І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, повинні були всі складові в наступному порядку: вимога щодо проходження огляду на місці відмова водія направлення на огляд в заклад охорони здоров`я відмова водія складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП).

З відеозапису з портативного відеореєстратора встановлено, що поліцейський, після зупинки біля ОСОБА_1 , запитали в нього, чому він перебуває на вулиці в комендантську годину. Потім запитали в нього, чи вживав він алкогольні напої, і одразу запитали чи готовий він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, будь-який ознак алкогольного сп`яніння поліцейським у ОСОБА_1 виявлено і озвучено не було. У ході розмови поліцейським декілька разів було уточнено, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд за допомогою приладу «Драгер». У заклад охорони здоров`я для проходження огляду ОСОБА_1 не направляли.

З відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 і, тим більше, не направляли останнього до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наявність в матеріалах справи письмового направлення в заклад охорони здоров`я не має силу доказу, адже вимога чи пропозиція поліції повинна бути озвучена водієві, який повинен прийняти для себе рішення: погодитись на пропозицію чи ні.

Першочерговим завданням поліцейського, в разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, являється перевірка водія на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» на наявність алкогольного сп`яніння та його ступінь (величина проміле). А вже при відмові водія, яка зафіксована належним чином через дотримання законного порядку, поліцейський оформляє матеріали за цим правопорушенням. Навіть пояснень водіїв «я випив», «так вийшло», «випив трішки», або подібних зізнавальних пояснень водія не звільняють поліцейських від обов`язку чітко дотриматись порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння та зафіксувати це, склавши протокол.

Отже, апеляційний суд вважає, що працівниками поліції порушені вимоги статті 266 КУпАП, а відтак, огляд (процедура) є недійсним.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складений він на підставі недійсного огляду.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст.62 Конституції України).

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачяться на користь обвинуваченої особи, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме об`єктивна його сторона.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало