ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 рокуСправа № 495/11052/24
Номер провадження 3/495/3932/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.

із участю секретаря судового засідання Бучки В.,

особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її представника - адвоката Тузлукової І.П.,

розглянувши матеріали справи про притягнення адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи та посада: військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону, інспектор прикордонної служби 2 категорії- дозиметрист ІІ групи інспекторів прикордонної служби ВІПС ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-Кодексу),

встановив:

16.12.2024 до суду надійшли вказані адміністративні матеріали.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 330254 від 10.12.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення із таким формулюванням: 09.12.2024 близько 06:20 год старший сержант ОСОБА_1 здійснила прояв недбалого чи несумлінного ставлення до несення служби, що виразилось у неналежному виконанні військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, а саме: під час перебування у прикордонному наряді «Контрольний пост» на місці несення служби під умовною назвою «Маяки» безпідставно надала дозвіл на проїзд транзитною ділянкою автодороги «Одеса-Рені» 3 (трьом) громадянам України, які слідували на вантажному транспортному засобі у напрямку м. Ізмаїл.

ОСОБА_1 , її представник адвокат Тузлукова І.П. у судовому засіданні, кожен окремо заперечили проти наявності вини у діях ОСОБА_1 , вважали непідтвердженим склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу; провадження у справі просили закрити.

Відповідно до ст. 245 Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких визначено законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 Кодексу констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу.

Частина перша статті 172-15 Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби. Частина друга цієї статті встановлює відповідальність діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція вказаної норми ст. 172-15 Кодексу передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують порядок проходження військової служби.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 обіймає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії- дозиметрист ІІ групи інспекторів прикордонної служби ВІПС ВПС «Одеса-аеропорт».

Основні завдання, права, обов`язки та порядок організації служби прикордонних нарядів з охорони державного кордону і під час виконання завдань, спрямованих на реалізацію функцій Державної прикордонної служби України, визначені Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року №1261.

Контрольний пост - прикордонний наряд у складі трьох та більше прикордонників, який призначається для виявлення і затримання правопорушників, здійснення контролю за дотриманням правил прикордонного режиму та виконання інших завдань у межах ділянок відповідальності підрозділів охорони кордону, спрямованих на запобігання вільному переміщенню в межах контрольованого прикордонного району зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон, та засобів терору, блокування та ізоляції визначених районів (абзац перший пункту 12 глави 5 розділу II Інструкції).

Контрольний пост несе службу на обладнаних стаціонарних постах або у визначеному місці, для чого може забезпечуватися переносним комплектом шлагбаумів і дорожніх знаків, засобами для примусової зупинки транспортних засобів, диском з червоним світлоповертачем (для зупинки транспортних засобів), жилетами зі світлоповертаючими стрічками, сигналізаційними приладами для недопущення обходу місця несення служби, мобільним автоматизованим комплексом, засобами радіаційного, хімічного, біологічного захисту, службовою документацією (абзац другий пункту 12 глави 5 розділу II Інструкції).

Під час виконання завдань контрольний пост зобов`язаний: здійснювати перевірку документів у визначеної категорії осіб, які перебувають у транспортному засобі, наявності і дійсності реєстраційних документів на транспортний засіб, огляд транспортних засобів з метою виявлення правопорушників, зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон, інших підозрілих предметів. Вживати заходів щодо недопущення спроб осіб обминути місце несення служби прикордонного наряду (абзаци шість, сім пункту 12 глави 5 розділу II Інструкції).

Прикордонним нарядам забороняється надавати переваги в перетинанні державного кордону або при в`їзді на тимчасово окуповану територію та виїзді з неї особам, транспортним засобам та вантажам, крім випадків, установлених законом (абзац шостий пункту 11 глави 2 розділу II Інструкції).

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 251 Кодексу, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення до протоколу серії ПдРУ № 330254 від 10.12.2024, окрім службового посвідчення ОСОБА_1 , пояснень ОСОБА_1 та рапорту, інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу (протокол ПдРУ № 330254) до матеріалів справи, усупереч вимог ст. 251 Кодексу, уповноваженою службовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не долучено. Із рапорта начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » випливає, що за обставинами, покладеними в основу поставленого у провину ОСОБА_1 правопорушення, проведено внутрішній службовий розбір; доказів та результатів проведеного службового розслідування про протоколу не додано.

Матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що ОСОБА_1 безпідставно надала дозвіл на проїзд транзитною ділянкою автодороги «Одеса-Рені» 3 (трьом) громадянам України, які слідували на вантажному транспортному засобі у напрямку м. Ізмаїл.

Отже, поза розумним сумнівом, за допомогою джерел доказування, особою, уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення не доведено існування обставин, настання яких ставиться у провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva у russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin у. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Сукупність відомостей, долучених до матеріалів справи, не містять достатніх та вагомих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність у діянні ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу (протокол ПдРУ №330254) та вказували б на недбале чи несумлінне ставлення до військової служби, обставин, які б свідчили про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі протоколу ПдРУ №330254 від 10.12.2024.

Керуючись ст. 7, 9, 172-15, 245, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

провадження у справі про притягнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Ю.Ф. Волкова