Номер провадження: 33/813/215/25
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №813410 від 20.07.2024року вбачається, що 20.07.2024 року о 22.02 годин по вул. Євгена Чикаленка, 62/1 в м. Одесі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутером Xioma номер рами НОМЕР_1 , без н/з з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2024 року, та провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що поліцейськими протиправно було складено вказаний протокол про адміністративне правопорушення, через неналежне встановлення ознак транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 , так як вважав, що малопотужний електроскутер не відноситься до категорії транспортних засобів передбачених ПДР України. Також вважав, що зазначений VIN-код скутера є неіснуючим, так як на переконання скаржника такий код не існує, що перевірялось скаржником різними сервісами.

Посилаючись на положення Конституції України, практику рішень ЄСПЛ, практику рішень національних судів України в переліку постанов, скаржник вважав, що він не повинен доводи свою невинність, а саме не повинен доводити факти про модель і технічні характеристики скутера, а саме обов`язок доведення вини покладено на поліцейських, які не виконали його на думку скаржника.

Зазначали, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими було проведено безпідставно, а зазначені ознаки наркотичного сп`яніння в протоколі про адміністративне правопорушення є такими, що не відповідають дійсності, є надуманими поліцейськими, так як скаржник вважав, що в нього були відсутні ознаки порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на промені світла, та наявне почервоніння, що також відсутні на відеозапису з боді-камер поліцейських наявних в матеріалах справи, тому вважали, що огляд поліцейських у даній справі є неналежним та недопустимим доказом наявності вини ОСОБА_1 , що суперечить практиці ЄСПЛ.

Вважали, що свідчення поліцейських не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки вони є представниками влади, які виконують функції нагляду і контролю за безпекою дорожнього руху з посиланням на позицію КАС у складі ВС від 15.04.2020 року у справі № 489/4827/16.

Враховуючи вищевикладене, скаржник вважав, що судом першої інстанції помилково було прийнято оскаржуване рішення, а його запереченням не надано належної правової оцінки.

Також вважали, що відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення ним огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування - фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Вказане також свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

У постанові Верховного Суду у справі № 127/5920/22 від 15.03.2023 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Окрім того, відповідно до Закону України № 2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Отже, у відповідності до діючого законодавства електроскутер, яким керував ОСОБА_1 , є таким що відноситься до поняття - транспортних засобів.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №813410 від 20.07.2024 року ;

-направленням ОСОБА_1 про огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2024 року (а.с.5);

-відеозаписами долученими до матеріалів адміністративної справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ААД №813410 від 20.07.2024 року, згідно до якого встановлено те, що 20.07.2024 року о 22.02 годин по вул. Євгена Чикаленка, 62/1 в м. Одесі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутером Xioma номер рами НОМЕР_1 , без н/з з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2024 року також зазначено ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 у вигляді порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей (а.с. 5).

Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, зафіксовано, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції, після чого між ним та поліцейськими триває спілкування, в ході якого поліцейськими були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, через що поліцейські пропонують йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснюють його права та наслідки відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 , після того, як поліцейськими роз`яснено, що процедура огляду на стан сп`яніння триває до двох годин, відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, пояснюючи відмову тим, що він знаходиться на роботі, замовив собі їжу і дуже потороплюється, після чого поліцеськими ще неоднаразово, наполегливо пропонувалось пройти огляд, але ж ОСОБА_1 заявив чітку відмову від проходження такого огляду, наслідки якої були роз`яснені останньому поліцейськими, з якими ОСОБА_1 погодився та як і в протоколі про адміністративне правопорушення так і в направленні підтвердив власноручним підписом.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутером з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу поліцейського виразив чітку відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що поліцейськими протиправно було складено вказаний протокол про адміністративне правопорушення, через неналежне встановлення ознак транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 , апеляційним судом такі доводи сприймаються не слушними з огляду на те, що дії працівників поліції не оскаржувались у встановленому чинним законодавством порядку.

Крім цього, як було зазначено вище апеляційним судом, положенням Закону України № 2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, встановлено, що відповідно максимальна конструктивна швидкість електро транспорту, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів слід вважати транспортними засобами. З відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що на питання поліцейського Ключка Р.С. повідомив, що електроскутер на якому рухався останній має максимальну швидкість 50 км/год. (01:17:56 хв відеозапису під назвою «ААД 813410 ОСОБА_1 ст. 130 +ча» о 22:31:11 год 20.07.2024 року).

Щодо доводів апеляційної скарги, що зазначений VIN-код скутера є неіснуючим, так як скаржником перевірялось різними сервісами, апеляційним судом такі доводи вважаються припущеннями, адже належних та допустимих доказів належності електроскутеру Xioma номеру рами НОМЕР_1 не спростовано, а на відеозапису зафіксовано, що поліцейськими оглядався електроскутер яким керував ОСОБА_1 , да того ж дії працівників поліції не оскаржувались у встановленому законом порядку, а тому апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити такі доводи апеляційної скарги через недоведеність.

Посилання скаржника на положення Конституції України, практику рішень ЄСПЛ, практику рішень національних судів України в переліку постанов, які на його думку є такими, що він не повинен доводи свою невинність, а саме не повинен доводити факти про модель і технічні характеристики скутера, а саме обов`язок доведення вини покладено на поліцейських, апеляційним судом сприймаються не слушними доводами, адже як було зазначено вище, підстав вважати, що електроскутер Xioma, яким керував ОСОБА_1 наявний на відеозапису, факту керування ОСОБА_1 даним скутером не спростовується, а тому такі доводи апеляційною скарги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставності проведеного поліцейськими огляду на стан наркотичного сп`яніння, та встановлення перелічених в протоколі ознак наркотичного сп`яніння не належними, апеляційний суд зазначає наступне. По-перше, як передбачено інструкцією поліцейські мають спеціальні знання щодо встановлення ознак сп`яніння, які перевіряються медичним оглядом, від якого ОСОБА_1 відмовився, внаслідок чого порушив вимоги п.2.5 ПДР, проте з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що поліцейські не стверджували, що ОСОБА_1 знаходиться в наркотичному сп`янінні, а має ознаки наркотичного сп`яніння, з якими останній погодився як і у протоколі про адміністративне правопорушення так і у направленні, не заявивши жодних заперечень, а надалі виявив відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. По-друге практика зазначена в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не є релевантною, адже положенням Закону України № 2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року чітко передбачено, що електроскутер яким керував ОСОБА_1 є транспортним засобом.

Щодо доводів апеляційної скарги, що свідчення поліцейських не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки вони є представниками влади, які виконують функції нагляду і контролю за безпекою дорожнього руху з посиланням на позицію КАС у складі ВС від 15.04.2020 року у справі № 489/4827/16, з огляду на дослідженні матеріали справи апеляційним судом такі доводи вважаються не слушними, адже з сукупності доказів у справі, викладені поліцейськими матеріали підтверджуються наявним відеозаписом з боді-камер, належність якого не оскаржено у встановленому законом порядку.

Доводи, що судом першої інстанції помилково було прийнято оскаржуване рішення, а його запереченням не надано належної правової оцінки, апеляційний суд вважає не слушними, адже стороною захисту жодних клопотань про витребування інформації, проведення судових експертиз не заявлялось, а тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити належність доводів апеляційної скарги у повному обсязі.

Щодо доводів, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, на заслуговує на задоволення, адже з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 відсторонений від керування.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 17 січня 2025 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький