Справа № 625/358/24
Провадження № 3/625/2/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року суддя Коломацького районного суду Харківської області Лосєв Д.К., розглянувши матеріали, що надійшли від представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Харківській області Оксани Червякової, про притягнення ОСОБА_1 , працюючого в Коломацькій селищній раді на посаді Коломацького селищного голови, до адміністративної відповідальності за ст.188-40 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

На адресу Коломацького районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 27 листопада 2024 року, у відношенні Коломацького селищного голови ОСОБА_1 , складений головним спеціалістом Відділу сприяння роботі регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лисаковим В.В., з якого вбачається, що на електронну адресу Служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області було направлено лист Представника Уповноважено з прав людини в Харківській області від 23.10.2024 №14393.2/25/53 з проханням надати інформацію за 26 пунктами. На лист від 23.10.2024 №14393.2/25/53 було надано відповідь листом від 29.10.2024 №02-25/2704 Коломацькою селищною радою, який був підписаний Коломацьким селищним головою ОСОБА_1 з якого вбачалося, що відповідь на запит надана не в повному обсязі, а саме не в повному обсязі надана відповідь на пункти: №9 накази про зняття з обліку дитини, яка перебуває у СЖО, за 2023 та 2024 року (надати копії); №11 кількість складених та затверджених індивідуальних планів дитини, які перебувають у СЖО за 2023 та 2024 року (надати сканкопію чотирьох останніх планів та звітів про стан виконання); №12 особові справи дітей, які перебувають у СЖО, в тому числі тих, що мають статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, і перебувають відповідно до Оцінки потреб на обліку СЖО (надати сканкопію чотирьох останніх особових справ); №13 журнал обліку звернень і повідомлень стосовно дітей, які перебувають у СЖО (надати від скановану інформацію з журналу за 2023 та 2024); №17 здійснення профілактичних рейдів (вказати кількість рейдів за 2023 та 2024 роки та кількість виявлених дітей СЖО, надати наказ про проведення/планування, затвердження маршруту/склад осіб). Листом від 15.11.2024 № 15831.2/16032/1/24/24/53, Представник Уповноваженого ОСОБА_2 запропонувала Коломацькому селищному голові ОСОБА_1 особисто прибути 27.11.2024 об 11:00 годині до громадської приймальні регіонального представництва Уповноваженого в Харківській області, для розгляду матеріалів справи з метою встановлення наявності або відсутності у його діях ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-40 КУпАП, а також роз`яснено права та обов`язки особи, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Таким чином відповідно до вимог Закону України «Про Уповноваженого Верховної ради України з прав людини» з урахуванням наданих роз`яснень листом від 29.10.2024 №02-25/2704 за підписом Коломацького селищного голови ОСОБА_1 , Представнику Уповноваженого відмовлено в наданні відповіді на запит інформації, відповідальність за що передбачена ст. 188-40 КУпАП

У протоколі також зазначено, що особу, яка вчинила правопорушення, виявлено 27.11.2024; правопорушення вчинене - 29.10.2024 за місцем роботи: АДРЕСА_1 ; потерпілий - представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Харківській області Оксана Червякова.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також у своїй заяві зазначив, що на лист Уповноваженого ВРУ з прав людини від 23.10.2024 ним була надана відповідь на всі питання, окрім декількох питань, які містили конфіденційну інформацію (персональні дані дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах), законні опікуни яких заперечували проти їх поширення. Просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Цимбалюк С.В., подав до суду письмові пояснення у яких зазначив, що порушенні вимог статті 254 КУпАП під час складання протоколу від 27.11.2024. Зазначив, що протокол був складений більше ніж за місяць після вчинення інкримінованого правопорушення, що відображено в самому протоколі. Також, вважав, що у діях Коломацького селищного голови ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 180-40 КУпАП, оскільки за змістом того ж таки протоколу вбачається, що відповідь на запитувану інформацію була надана. Зазначив, що ненадання решти запитуваної інформації було обумовлено відсутністю згоди власників персональних даних на їх поширення, у зв`язку з чим просив суд провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 188-40 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Також у своїх пояснення просив суд розглядати справу за його відсутності.

Потерпіла Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Червякова О.В. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши докази, які містяться в цих матеріалах, письмові пояснення адвоката Цимбалюка С.В., а також заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Так, за змістом диспозиції ст. 188-40 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

При цьому об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини, пов`язані із забезпеченням діяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або його представників.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконанні законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або його представників (формальний склад). Повноваження Уповноваженого Верховної ради з прав людини або його представників та правила звернення з законними вимогами зазначені зокрема і в Законі України "Про Уповноваженого Верховної ради з прав людини".

Суб`єкт адміністративного правопорушення - є як громадянин, так і посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на електронну адресу Служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області було направлено лист Представника Уповноважено з прав людини в Харківській області від 23.10.2024 №14393.2/25/53 з проханням надати інформацію за 26 пунктами.

На лист від 23.10.2024 №14393.2/25/53 було надано відповідь листом від 29.10.2024 №02-25/2704 Коломацькою селищною радою, який був підписаний Коломацьким селищним головою ОСОБА_1 з якого вбачалося, що відповідь на запит надана не в повному обсязі, а саме не в повному обсязі надана відповідь на пункти: №9 накази про зняття з обліку дитини, яка перебуває у СЖО, за 2023 та 2024 року (надати копії); №11 кількість складених та затверджених індивідуальних планів дитини, які перебувають у СЖО за 2023 та 2024 року (надати сканкопію чотирьох останніх планів та звітів про стан виконання); №12 особові справи дітей, які перебувають у СЖО, в тому числі тих, що мають статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, і перебувають відповідно до Оцінки потреб на обліку СЖО (надати сканкопію чотирьох останніх особових справ); №13 журнал обліку звернень і повідомлень стосовно дітей, які перебувають у СЖО (надати від скановану інформацію з журналу за 2023 та 2024); №17 здійснення профілактичних рейдів (вказати кількість рейдів за 2023 та 2024 роки та кількість виявлених дітей СЖО, надати наказ про проведення/планування, затвердження маршруту/склад осіб).

Листом від 15.11.2024 № 15831.2/16032/1/24/24/53, Представник Уповноваженого ОСОБА_2 запропонувала Коломацькому селищному голові ОСОБА_1 особисто прибути 27.11.2024 об 11:00 годині до громадської приймальні регіонального представництва Уповноваженого в Харківській області, для розгляду матеріалів справи з метою встановлення наявності або відсутності у його діях ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-40 КУпАП, а також роз`яснено права та обов`язки особи, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Коломацьким селищним головою ОСОБА_1 . Представнику Уповноваженого направлено лист від 25.11.2024 № 02-25/2937. у якому викладено доводи, що підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення, а також повідомлено про неможливість прибути до громадської приймальні регіонального представництва Уповноваженого в Харківській області 27.11.2024 об 11:00 годині.

27.11.2024 року головним спеціалістом Відділу сприяння роботі регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лисаковим В.В. відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 188-40 КУпАІІ.

Так, Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до частин першої та другої статті 6 цього Закону до публічної інформації з обмеженим доступом відноситься: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України № 2-рп/2012 від 20.01.2012 року визначено, що відповідно до частин першої, другої статті 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Зазначеним вимогам Конституції України кореспондують положення законодавства України, якими передбачено, що: збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац другий частини першої статті 302 Цивільного кодексу України); поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 14 Закону України "Про захист персональних даних" від 1 червня 2010 року № 2297-VI (далі - Закон № 2297); конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина друга статті 21 Закону України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ зі змінами (далі - Закон № 2657); розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939).

Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя узгоджується із міжнародно-правовими актами: ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року.

Таким чином, Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У своєму Рішенні Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України прийшов до висновку, що інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI від 13.01.2011 року зі змінами та доповненнями - розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону № 2939-VI).

Вказані положення узгоджуються з положеннями частини другої статті 32 Конституції України, відповідно до якої не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Умови, за яких можливо поширити конфіденційну інформацію, також передбачені частиною першою статті 29 Закону України "Про інформацію" , відповідно до якої інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Вбачається, що з урахуванням положень частини другої статті 7 Закону № 2939-VI та частини другої статті 32 Конституції України суспільними інтересами (інтерес громадськості), у яких конфіденційна інформація може бути поширена, є лише інтереси національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Вимога частини першої статті 29 Закону України "Про інформацію" щодо встановлення переваги потенційної шкоди від поширення конфіденційної інформації над правом громадськості знати її відображає принцип пропорційності обмеження права, який є аспектом принципу верховенства права, передбаченого статтею 8 Конституції України і через призму якого досліджується правомірність будь-якого обмеження права, в тому числі права на отримання інформації.

У зв`язку з викладеним та на переконання суду, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то слід зазначити, що з відповіді ОСОБА_1 вбачається, що останній не мав на меті обмежувати право Представника Уповноваженого на отримання інформації, оскільки відповідь на запит Представника Уповноваженого була надана по всім пунктам запиту.

Таким чином, суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, та не містять доказів на підтвердження такого умислу.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що викладені у протоколі відомості про вчинення правопорушення є недоведеними.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що протокол складений із порушенням строків та відповідає вимогам щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченими ст. ст. 254, 256 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, повинен бути складений не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з матеріалів у даному провадженні, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення від 27.11.2024 року щодо Коломацького селищного голови ОСОБА_1 за ст. 188-40 КУпАП став лист Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області від 29.10.2024 №02-25/2704 за його особистим підписом.

Отже, 29.10.2024 року - є датою вчинення адміністративного правопорушення.

Вказаний лист Представник Уповноваженого офіційно отримав - 05.11.2024 року № 16032/1/24.

Отже, 05.11.2024 року - є датою виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

У зв`язку з наведеним, відомості у протоколі про те, що особу, яка вчинила правопорушення, виявлено 27.11.2024 року, не відповідають матеріалам справи.

У порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складено лише 27.11.2024 року, тобто через 22 дні з моменту виявлення посадовою особою Уповноваженого особи ОСОБА_1 .

Отже, цей протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення.

Тобто, протокол був оформлений з порушенням порядку, встановленого КУпАП.

До того ж у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.11.2024 року не зазначено дата, місяць, рік народження та інші основні дані ОСОБА_1 . При цьому, самостійно встановити вказані відомості про особу, яка притягається адміністративної відповідальності, суд позбавлений можливості, оскільки, по-перше, суд не може перекладати на себе повноваження посадової особи уповноваженої на складання відповідного протоколу, що призведе до порушення принципу рівності сторін процесу, по-друге, в матеріалах цієї справи немає відповідних даних, які б дозволили це зробити.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що під час їх оформлення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була допитана, а отже ОСОБА_1 не був ознайомлений з пред`явленим йому обвинуваченням належним чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складеного за його відсутності.

Таким чином, складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось через значний проміжок з моменту виявлення особи ОСОБА_1 , а тому слід вважати дії уповноваженої посадової особи Секретаріату Уповноваженого непослідовними, оскільки належним було б складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин після виявлення особи та закріплення відповідних доказів про їх вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Чинним законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у подібних справах, у зв`язку із чим складання протоколу через значний проміжок часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим.

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 27 листопада 2024 року головним спеціалістом Відділу сприяння роботі регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4 , у якості потерпілого зазначено представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Харківській області Червякову О.В.

Згідно приписів, закріплених у ч.1 ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості про вид, характер та розмір шкоди, заподіяної потерпілій адміністративним правопорушенням, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Отже, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-40 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 188-40 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Коломацький районний суд Харківської області.

Суддя: Д.К. Лосєв