ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 505/4305/24

№ 3/505/196/2025

20 січня 2025 року м. Подільськ

суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Ващук О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

24 жовтня 2024 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 24 жовтня 2024 року орієнтовно о 23 год. 00 хв. самовільно залишив місце мешкання та був відсутній в період часу до 01 год. 10 хв. 25 жовтня 2024 року.

Такими діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті ґрунтується на законодавстві, яке передбачає виконання батьківських обов`язків. Ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Як вбачається з копії матеріалів ЄО №9682 від 25 жовтня 2024 року, яка міститься в матеріалах справи, вказано, що 25 жовтня 2024 року о 00 год. 28 хв. до чергової частини Подільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те що після зробленого нею зауваження з приводу виконання домашнього завдання, її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учень 4 класу, вийшов з дому та пішов у невідомому напрямку та досі додому не повернувся. Мобільного телефону при собі не має, раніше місце мешкання не залишав. При проведенні оперативно-розшукових заходів дитину було виявлено біля ліцею №4 та передано матері, протиправних дій відносно нього ніхто не скоював.

З письмових пояснень малолітнього ОСОБА_2 від 25 жовтня 2024 року, які надані у присутності матері, вбачається, що 24 жовтня 2024 року близько 23 години в нього виник конфлікт з батьками з приводу навчання. Після чого, він вирішив піти прогулятися та при цьому батькам не повідомив, так як не мав бажання. В подальшому, орієнтовно о 01 год. 20 хв. 25 жовтня 2024 року коли йшов додому зустріли його батька.

У випадку ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей настає адміністративна відповідальність передбачена ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Він є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що у протоколі не конкретизовано суть правопорушення, яке вона вчинила, не викладені обставини його вчинення та не зазначено від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина ухилилася ОСОБА_1 .

Зокрема, у протоколі не вказано які конкретно дії ставляться ОСОБА_1 у провину та мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не зазначено, в чому полягало невиконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таке формулювання адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП є неконкретним, що позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

Лише факт звернення ОСОБА_1 на лінію «102» з повідомленням про те, що зникла дитина, не утворює склад правопорушення і не може свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків. Навпаки, звернення особи до поліції за допомогою, свідчить про турботу за життя та здоров`я дитини. Крім того, встановлено, що саме виконання ОСОБА_1 свого обов`язку щодо забезпечення належного навчання дитини, спричинило саме таку поведінку її сина.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 184, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суду Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Ващук