Номер провадження 3/711/93/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Черкаській області Державної податкової служби України, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «Парк інноваційних компаній»

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В проваджені Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Черкаській області Державної податкової служби України, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАРК ІННОВАЦІЙНИХ КОМПАНІЙ», встановлено. що посадовою особою. - директором ОСОБА_1 порушено порядок ведення податкового обліку, а саме: 1. Вимог п.44.1. ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п. 140.4.4 п. 140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, п. 1 п. 2 п. 3 ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, п. 5, п. 7, п.8 національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 №290 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за №860/4153, п. 5.4 національного положення(стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 25.02.2000 №39, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.2000 року за №161/4382, п.5, п.6, 7 національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 530220 грн., в тому числі за півріччя 2024 року на суму 508569 грн., затри квартали 2024 року на суму 530220 грн.; 2. Вимог п.185.1 ст.185, п.187.1. ст.187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 449793 грн., в т. ч.: за лютий 2018 року в сумі 7290 грн., за березень 2018 року в сумі 3645 грн., за квітень 2018 року в сумі 3645 грн., за травень 2018 року в сумі 3645 грн., за червень 2018 року в сумі 3645 грн., за липень 2018 року в сумі 3645 грн., за серпень 2018 року в сумі 3645 грн., за вересень 2018 року в сумі 3645 грн., за жовтень 2018 року в сумі 3645 грн., за листопад 2018 року в сумі 3645 грн.. за грудень 2018 року в сумі 3645 грн., за січень 2019 року в сумі 4374 грн., за лютий 2019 року в сумі 4374 грн., за березень 2019 року в сумі 4374 грн., за квітень 2019 року в сумі 4374 грн., за травень 2019 року в сумі 4374 грн., за червень 2019 року в сумі 4374 грн., за липень 2019 року в сумі 4374 грн., за серпень 2019 року в сумі 4374 грн., за вересень 2019 року в сумі 4374 грн., за жовтень 2019 року в сумі 4374 грн., за листопад 2019 року в сумі 4374 грн., за грудень 2019 року в сумі 4374 грн., за січень 2020 року в сумі 5103 грн., за лютий 2020 року в сумі 5103 грн., за березень 2020 року в сумі 5103 грн., за квітень 2020 року в сумі 5103 грн., за травень 2020 року в сумі 5103 грн., за червень 2020 року в сумі 5103 грн., за липень 2020 року в сумі 5103 грн., за серпень 2020 року в сумі 5103 грн., за вересень 2020 року в сумі 5103 грн., за жовтень 2020 року в сумі 5103 грн., за листопад 2020 року в сумі 5103 грн., за грудень 2020 року в сумі 5103 грн., за січень 2021 року в сумі 5832 грн., за лютий 2021 року в сумі 5832 грн., за березень 2021 року в сумі 5832 грн., за квітень 2021 року в сумі 5832 грн., за травень 2021 року в сумі 5832 грн., за червень 2021 року в сумі 5832 грн., за липень 2021 року в сумі 5832 грн., за серпень 2021 року в сумі 5832 грн., за вересень 2021 року в сумі 5832 грн., за жовтень 2021 року в сумі 5832 грн., за листопад 2021 року в сумі 5832 грн., за грудень 2021 року в сумі 5832 грн., за січень 2022 року в сумі 6561 грн., за лютий 2022 року в сумі 6561 грн., за березень 2022 рокувсумі 6561 грн., за квітень 2022 року в сумі 6561 грн., за травень 2022 року в сумі 6561 грн., за червень 2022 року в сумі 6561 грн., за липень 2022 року в сумі 6561 грн., за серпень 2022 року в сумі 6561 грн., за вересень 2022 року в сумі 6561 грн., за жовтень 2022 року в сумі 6561 грн., за листопад 2022 року в сумі 6561 грн., за грудень 2022 року в сумі 6561 грн., за січень 2023 року в сумі 7290 грн., за лютий 2023 року в сумі 7290 грн., за березень 2023 року в сумі 7290 грн., за квітень 2023 року в сумі 7290 грн., за травень 2023 року в сумі 7290 грн., за червень 2023 року в сумі 7290 грн., за липень 2023 року в сумі 7290 грн., за серпень 2023 року в сумі 7290 грн., за вересень 2023 року в сумі 7290 грн., за жовтень 2023 року в сумі 7290 грн., за грудень 2023 року в сумі 14580 грн., за січень 2024 року в сумі 8019 грн., за лютий 2024 року в сумі 8019 грн., за березень 2024 року в сумі 8019 грн., за квітень 2024 року в сумі 8019 грн., за травень 2024 року в сумі 8019 грн., за червень 2024 року в сумі 8019 грн., за липень 2024 року в сумі 8019 грн.; 3. Вимог абз. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, пп.5 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.01.2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за жовтень 2024 року на суму 24057 грн.; 4. Вимог п. 201.1, 201.10 ст. 201, п.89 підрозд. 2 розд. XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 473850,00 грн., які складені на поставку товарів (послуг) відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу; 5. Вимог п. 201.1, 201.10 ст. 201 п.89 підрозд. 2 розд. XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого не своєчасно зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 26548,63 грн. у т. ч.: в сумі 14830,25 грн. до 15 календарних днів; в сумі -158,33 грн. від 16 до 30 календарних днів; в сумі 11876,71 грн. від 61 до 365 календарних днів; 6. Вимог пп. 266.2.1, абз. є) пп.266.2.2 п.266.2, пп.266.3.3 п. 266.3, пп. 266.5.1 п.266.5. ст.266 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 1333073,01 грн., в тому числі за: 2018 рік в сумі 550865,24 грн., 2019 рік в сумі 529205,74 грн., 2020 рік в сумі 253002,03 грн.; 7. Вимог п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, абз. 1 п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, в результаті чого не подано 368 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причину неявки суд не повідомив, з заявами про перенесення розгляду не звертався.

Приписами ч.2 ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, однак справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст.163-1 КУпАП до таких не відносяться, тому суд, приймаючи постанову за результатами розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за його відсутності, не порушив його право на захист.

Дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення. Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення ГУ ДПС у Черкаській області Державної податкової служби України долучено з витяг з акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАРК ІННОВАЦІЙНИХ КОМПАНІЙ» від 18.12.2024 за № 15515/23-00-07-03-01/3755009.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення №896/23-00-07-01-16 від 18.12.2024 ґрунтується на акті №15515/23-00-07-03-01/3755009 від 18.12.2024, складеному за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАРК ІННОВАЦІЙНИХ КОМПАНІЙ», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 02.12.2024 та з питань правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зав період з 01.01.2011 по 20.12.2024.

До протоколу надано витяг з акту документальної позапланової виїзної перевірки підписаний головним державним інспектором Я.швачка; наказ № 49/к/тр від 29.08.2023, згідно з якого ОСОБА_1 приступає до обов`язків директора ТОВ «ПАРК ІННОВАЦІЙНИХ КОМПАНІЙ» з 29.08.2023.

Будь-які інші докази, окрім зазначених документів та протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Згідно п.54.3. ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54 ПК України).

Пунктом 58.1. статті 58 ПК України визначено, що у випадку, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

При цьому статтями 55-56 ПК України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом (п. 56.4 ст. 56 ПК України).

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V ПК України, контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

В ході судового розгляду встановлено, що матеріали адміністративної справи не містять доказів про наявність податкових повідомлень-рішень, прийнятих органом ДПС України на підставі акту перевірки ТОВ «ТОВ «ПАРК ІННОВАЦІЙНИХ КОМПАНІЙ» від 18.12.2024 № 15515/23-00-07-03-01/3755009.

Окремо слід зазначити, що в силу положень ст. 56.3 Податкового кодексу України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Тобто, в силу закону, в термін до 10 робочих днів ППР вважаються неузгодженим, навіть без початку процедури адміністративного чи судового оскарження, до закінчення терміну в 10 робочих днів для подачі скарги.

Відтак складення протоколу стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, на підставі самого тільки акту документальної позапланової виїзної перевірки, є передчасним.

Дана позиція також зазначена в ухвалі Черкаського апеляційного суду № 711/6010/23 від 27.10.2023.

Зі змісту статті 62 Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам Кобець проти України від 14.02.2008 року, Берктай проти Туреччини від 8 лютого 2001 року, Лавенте проти Латвії від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З огляду на наведене, суддя приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП відсутні, а відтак провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.163-1, п.1 ч.1 ст.247, ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник