Справа № 458/18/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Волинець М.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турка Львівської області матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце праці не вказав,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

02.02.2023 о 14 год. 50 хв. в с. Сможе, Стрийського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки OPEL ASTRA, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 30 від 02.02.2023, вид. КНП «Стрийська центральна районна лікарня».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені матеріали надійшли на адресу суду 02.01.2025 та призначені до розгляду на 16.01.2025 о 12 год. 30 хв.

У судове засідання, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно, повістку про виклик до суду отримав 10.01.2025, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

З огляду на практику, викладену в рішеннях ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 та у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням розгляду справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури розгляду.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 , що відповідає положенням ст. 268 КУпАП, оскільки останній достовірно знав, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у своїй справі, при цьому, він не позбавлений можливості отримати інформацію про рух справи на офіційному вебпорталі судової влади України, а також беручи до уваги те, що чинний КУпАП не передбачає обов`язкової участі під час розгляду справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.3 ч.2 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та його вина у цьому підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 548715 від 27.12.2024, згідно яких ОСОБА_1 вчинив порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- копією постанови про закриття кримінального провадження від 30.03.2023, з якої слідує, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000021 від 02.02.2023 закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 КК України;

- копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.02.2023, з кого відомо, що 02.02.2023 у ЄРДР внесено відомості щодо кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України з приводу наступних обставин: 02.02.2023 приблизно о 14 год. 50 хв. в с. Сможе Стрийського району Львівської області на авто дорозі Киїі-Чоп водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки OPEL ASTRA, н.з. НОМЕР_1 , їдучи в напрямку до м. Київ на прямій ділянці дороги виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки RANGE ROVER, н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в напрямку до м.Чоп, в результаті ДТП обоє водії отримали тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.02.2023, в якому відображено місце дорожньо-транспортної пригоди, локалізацію пошкоджень на транспортному засобі, тощо, до якого додано схему дорожньо-транспортної пригоди;

- копією висновку експертів № 375/2023-т від 21.02.2023, згідно якого при судово-токсикологічній експертизі речового доказу гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , методом газо-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт в кількості 3, 81 проміле;

- копіями висновків експертів: № СЕ-19/114-23/2577-ІТ від 20.03.2023, яким встановлено, що робоча гальмівна та рульова системи досліджуваного автомобіля (OPEL ASTRA, н.з. НОМЕР_1 ) знаходяться в працездатному стані; № СЕ-19/114-23/2576-ІТ від 20.03.2023, яким встановлено, що робоча гальмівна та рульова системи досліджуваного автомобіля (RANGE ROVER, н.з. НОМЕР_2 ) знаходяться в працездатному стані; № СЕ-19/114-23/2578-ІТ від 20.03.2023, яким встановлено, що зіткнення між автомобілем марки OPEL ASTRA, н.з. НОМЕР_1 та автомобілем RANGE ROVER, н.з. НОМЕР_2 відбулося на правій смузі руху в напрямку до м. Чоп на ділянці дороги, що передує розташуванню осипу скла та уламків пластмаси; № СЕ-19/114-23/4584-ІТ від 20.03.2023, яким встановлено, що настання даної ДТП стали невідповідаючі вимогам п. п. 1.2,10.1 та вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34чинних ПДР;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.02.2023, в якому відображено місце дорожньо-транспортної пригоди, локалізацію пошкоджень на транспортному засобі, тощо, до якого додано схему дорожньо-транспортної пригоди;

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 23.02.2023 та іншими матеріалами справи.

При цьому суд наголошує, що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 548715 висновок медичного огляду № 30 від 02.02.2023 , вид. КНП «Стрийська центральна районна лікарня», яким, як вказано в протоколі, підтверджується стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не є належним доказом підтвердження стану алкогольного сп`яніння саме ОСОБА_1 , оскільки зі змісту зазначено документа слідує, що ним встановлено тверезий стан саме водія ОСОБА_2 .

Будь-яких доказів, які б спростували наведені вище обставини суду не надано.

Дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Разом із тим, як встановлено судом, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 02.02.2023, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 548715 складено 27.12.2024 та подано до суду 02.01.2025.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу, що на сьогодні не існує єдиної судової позиції з приводу того, чи потрібно визнавати винною особу у вчиненні адміністративного правопорушення у разі закриття справи у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Наприклад, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 визначено, що вказівка законодавця у п. 7ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановленіст.38 КУпАП. Водночас розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначенимист.38 КУпАП, а передбаченийст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного та повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд у разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, та лише після цього закриває провадження у справі.

У подальшому 07.11.2017 Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України (далі НКР при ВАСУ) на відміну від Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийняла Висновок «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності». У Висновку зазначено, що п.7 ч. 1ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Окрім того, логічне тлумачення абз. 1ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів це єдина необхідна підстава для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі вини особи у його вчиненні. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття двох таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченогост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно дост.284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Таким чином, НКР при ВАСУ зроблено висновок, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченихст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Згідно роз`яснень наданих Верховним Судом в постанові від 11.07.2018 у справі №308/8763/15-а, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При цьому, наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Як зазначив Верховний Суд, логічне тлумачення абзацу 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, Верховний суд дійшов висновку, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2023 у справі №735/1121/20 (провадження №13-26кс22) розглянула питання тлумачення змісту ч.2 ст.49 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності). ВП ВС зауважила, що раніше застосований підхід не відповідає точному змісту кримінально-правової норми та дійсній волі законодавця, і відступила від правового висновку.

Та зазначила, що друге речення ч.2 ст.49 КК України не містить прямої вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватися після відновлення їх перебігу. Недостатня визначеність формулювання ч.2 ст.49 КК України зумовлює суперечливе розуміння змісту правової норми і викликає питання як саме розглядати наведені в третьому реченні загальні строки: 1) як такі, що беззастережно застосовуються замість передбачених у ч.1 ст.49 КК України диференційованих строків у всіх випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду й наступного з`явлення її із зізнанням чи затримання; 2) як альтернативні, тобто такі, що не виключають застосування диференційованих строків і замінюють їх лише в окремих випадках.

На переконання ВП ВС, реалізація принципу гуманізму під час тлумачення та застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності й вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

Враховуючи наявність вищевказаної юридичної невизначеності, суд звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якість закону»; якщо в національному законодавстві допущено неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, то національні органи мають застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано ст.. 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країни, які підписали Конвенцію.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст.38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення і лише після цього закриває провадження у справі.

Аналіз положень ст.38 та п.7 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ст.247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

На час розгляду справи у суді, тобто станом на 16.01.2025 - закінчились передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, а тому адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не може бути накладено.

Згідно з ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: - про накладення адміністративного стягнення; - про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; - про закриття справи.

З огляду на викладене, судом в повному обсязі досліджено всі обставини справи та встановлено в діях водія ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Проте, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

Також, суд наголошує, що складення протоколу про адміністративне правопорушення після значного проміжку часу після події правопорушення є грубим порушенням вимог КУпАП, призводять до затягування розгляду справи, сприяє уникненню відповідальності правопорушника за вчинене, тому суд вважає за необхідне довести до відома начальника ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Доскоча М.Р. про недотримання уповноваженими особами вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині вчасного складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з метою недопущення в подальшому порушень вимог закону та строків розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 33,38, ч. 1 ст. 130, ч.1 п.7 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області.

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ