ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/201/25 Крівцов Д.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Носенка Антона Юрійовича на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 29.10.2024 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Носенко А.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість постанови судді, яка прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, проте на місце події ВСП викликано не було, що свідчить про істотне порушення вимог статі 266-1 КУпАП, відповідно протокол про адміністративне правопорушення та зібрані у справі докази, є недопустимими, з огляду на їх отримання в порушення встановленого законом порядку.

Звертає увагу на наявні в матеріалах справи відеозаписи, які не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не можуть визнаватися судом належними доказами, з огляду на їх невідоме походження та отриманні в порушення «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

Посилається на відсутність у ОСОБА_1 будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, які б мали бути підставами для його огляду.

Окремо, захисник звертає увагу на розгляд справи неуповноваженим судом, з огляду на недотримання положень статті 276 КУпАП.

Вказує на те, що матеріали справи не містять даних про підстави зупинки, відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Також в апеляційній скарзі захисник зазначає про недопустимість рапорту поліцейського у якості доказу, відеозаписи, які містяться в матеріалах справи є небезперервним та відсутність у постанові судді мотивів щодо застосування положень статті 22 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Носенко А.Ю. не прибули. Від адвоката надійшла заява про розгляд справи без участі учасників провадження.

Враховуючи вищевказане та виходячи з положень статей 268, 271, 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності учасників провадження.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 03.12.2023 о 21:06 у м. Харкова по вул. Краснодарська, 185, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , де був зупинений поліцейськими. Під час спілкування поліцейського з водієм ОСОБА_1 у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, бліде обличчя. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, водій ОСОБА_1 погодився, прибувши до КНП ХОР «ОНКЛ» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, водій ОСОБА_1 прийняв рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з огляду на відсутність у нього бажання проходити такий огляд.

Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння також зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 602374 від 03.12.2023 за невиконання водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог статті 266-1 КУпАП є помилковими, оскільки необхідно враховувати вимоги частини 1 статті 15 КУпАП, де крім іншого, зазначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 перебував у площині адміністративного процесу саме як водій транспортного засобу, відповідно порядок його огляду регулюється положенням статті 266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неналежним доказом у справі, є необґрунтованими, та з цього приводу, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння які б могли стати підставами для проведення медичного огляду, апеляційний суд зазначає, що виявлення та оцінка ознак сп`яніння, які має водій, є суб`єктивним сприйняттям поліцейського, а його дії щодо дотримання вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» можуть бути оскарженні в межах процедури оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів.

Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).

Тобто, вимога поліцейського адресована водію про проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, є законною та очевидною вимогою, та подвійному тлумаченню не підлягає.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність даних про підстави зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.

З долученого до протколу та дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив водія ОСОБА_1 про підстави його зупинки, а саме: непрацюючі ліва та права фара.

Відповідно до статей 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», статей 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Предметом розгляду апеляційного суду у цій справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння водія.

Законність підстав для зупинки транспортного засобу, не охоплюється диспозицією статті 130 КУпАП і дії поліцейських щодо законності таких підстав, можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в порядку адміністративного судочинства.

Щодо розгляду справи неуповноваженим судом, з огляду на недотримання положень статті 276 КУпАП та необхідності застосування аналогії права, зокрема, статті 412, 415 КПК України, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбаченого, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до частини 2 статті 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Адресою відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є: м. Харків, вул. Алієзерів, 18-А, яка відповідно до адміністративно-територіального поділу м. Харкова знаходиться на теріторії Салтівського району, на який поширюється юрисдикція Московського районного суду м. Харкова.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосування судами положень статті 276 КУпАП» роз`яснено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (частина 2 статті 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність в постанові судді мотивів щодо застосування положень статті 22 КУпАП, з огляду на пряму заборону застосування законодавцем положень вказаної статті до правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП.

З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин події.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Носенка А.Ю., апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 29.10.2024 та закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 7, 15, 23, 130, 245, 251, 252, 256, 2652, 266-267, 276, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну захисника ОСОБА_1 адвоката Носенка Антона Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна