Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/34/25
Провадження № 3/499/58/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді Тимчука Р.М., дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2025 надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП справа №499/34/25.

Суддею Тимчуком Р.М. подано заяву про самовідвід по даній справі виходячи з такого.

В даній заяві повідомлено, що згідно дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у даній справі особа, яка притягається ОСОБА_1 виконував обов`язки присяжного Іванівського районного суду Одеської області та виконував свої службові та функціональні обов`язки безпосередньо пов`язані з функціональними обов`язками та роботою Іванівського районного суду Одеської області.

З метою виключення підстав та мотивів для сумніву у безсторонності, уникнення в подальшому, при розгляді справи сумнівів у об`єктивності судді, ним заявлено самовідвід.

У відповідності з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно вимог ст.246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

У п. 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить підстав та порядку вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, в зв`язку з чим за аналогією закону слід керуватись нормами Кримінального процесуального кодексу України.

У ст.75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

У своєму рішенні по справі Oleksandr Volkov проти України від 9 січня 2013 року(остаточне 27/05/2013) Європейський суд з прав людини зазначив, що як правило, поняття «безсторонності» позначає відсутність упередженості чи необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має бути встановлена відповідно до: (і) суб`єктивного критерію, за яким слід звернутися до особистих переконань та поведінки окремого судді, тобто з`ясувати чи суддя суб`єктивно вільний від особистих упереджень або необ`єктивності у окремій справі; та (іі) об`єктивного критерію, згідно з яким слід переконатися, що власне суд за певними показниками, зокрема за його складом, надає достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву щодо його безсторонності. Однак немає чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю, оскільки поведінка судді може не лише призвести до виникнення об`єктивних застережень щодо його безсторонності з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але й може призвести до виникнення питання щодо особистих переконань судді (суб`єктивний критерій). Таким чином, у певних справах, у яких можуть виникати труднощі в отриманні доказів для спростування презумпції про суб`єктивну безсторонність судді, вимога об`єктивної безсторонності становить ще одну важливу гарантію. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певне значення або, іншими словами, «правосуддя не лише повинно здійснюватися, має бути видно, що здійснюється правосуддя». Важливою тут є довіра, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів Комітету Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. А суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Також, відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Ч. 1 ст.80 КПК України передбачає за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України зобов`язані заявити самовідвід.

Слід зазначити, що дані обставини не викликають сумнів у неупередженості судді, проте з метою виключення підстав та мотивів для сумніву у безсторонності судді, уникнення в подальшому, при розгляді справи сумнівів у його об`єктивності, оскільки наявність зазначених обставин може викликати у стороннього спостерігача сумній у упередженості чи недовіру до будь якого рішення ухваленого за справою, хоча ці фактори прямо не впливають на результат розгляду справи, суд вважає що заявлений самовідвід є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ст.. 246, 250, 278, КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід головуючого судді Тимчука Руслана Миколайовича - задовольнити.

Матеріали справи №499/34/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП передати до канцелярії суду для подальшого визначення іншого складу суду відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:Руслан ТИМЧУК