Справа №574/623/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т.Р.
Номер провадження 33/816/277/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сусліна В.Т., розглянувши у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 09 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 09 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 17 липня 2024 року близько 00 год. 09 хв. в м. Буринь по провулку Калиновий, керував транспортним засобом «ВАЗ 210154», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 09 жовтня 2024 року, скасувати, провадження в справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували керування ним транспортним засобом. А тому, підстав вимагати від нього проходити встановлений чинним законодавством порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції не мали.

Окрім цього, суд безпідставно не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_2 , який повідомив про те, що до приїзду працівників поліції, до будинку під`їхав ще один автомобіль. Відповідно, стверджувати, що поліція переслідувала саме транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , в суду підстав не має.

Також апелянт просить апеляційний суд звернути увагу на те, що в той же день він самостійно пройшов медичний огляд в лікарні м. Конотоп, відповідно до висновку якого він не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 із захисником Сусліним В.Т., які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 17 липня 2024 року серії ААД № 781108;

- відеозапису із нагрудної камери працівника поліції та відеореєстратора службового автомобіля, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису записаного на відеореєстратор службового автомобіля вбачається, як 17 липня 2024 року близько 00 год. 09 хв. працівниками поліції під час патрулювання в м. Буринь, на автомобільній дорозі, під час дії комендантської години, було зафіксовано рух автомобіля «ВАЗ 210154», номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням швидкості, який рухався в зустрічному напрямку.

У зв`язку із виявленим порушенням ПДР, працівники поліції прослідували за вказаним автомобілем, та зупинилися біля вказаного транспортного засобу, який знаходився у дворі житлового будинку.

Саме на відеозаписі відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, зафіксовано зупинення автомобіля «ВАЗ 210154», номерний знак НОМЕР_1 на територію двору багато житлового будинку, з місця водія якого вийшов саме ОСОБА_1 .

У подальшому, під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу або проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було вірно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.

Тобто, долучений відеозапис містить інформацію щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що він не керував автомобілем, то ці доводи спростовується відеозаписом з якого видно, що працівники поліції наздогнали автомобіль під керування ОСОБА_1 , який рухався в м. Буринь під час дії комендантської години та з перевищенням встановленої швидкості.

Даним доказом зафіксовано, що саме ОСОБА_1 виходив із салону автомобіля з місця водія та вимикав двигун транспортного засобу.

Покази свідка ОСОБА_2 про те, що за декілька хвилин до приїзду поліцейських, у двір їхнього будинку заїхав інший автомобіль темного кольору, жодним чином не спростовує керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про те, що з одним із працівником поліції, ОСОБА_1 має давні неприязні відносини є необґрунтованими, оскільки жодних доказів неприязних відносин або упередженості дій поліцейського апеляційному суду не надано і відеозаписом такі обставини не підтверджено.

Аналізуючи доводи апелянта про відсутності виявлених працівниками поліції у нього ознак алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони мають характер суб`єктивних оцінок останнього.

Окрім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння віднесене до компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд у медичному закладі, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 146 від 19 липня 2024 року вбачається, що огляд ОСОБА_1 відбувався за його власною заявою та без присутності працівника поліції, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд не може вважатися дійсним.

Крім того, дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п. 2.5 ПДР України, кваліфіковані за частиною 1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння є неспроможними.

Також, як вбачається із відеозапису події, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у випадку відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, проте останній відмовився від такого.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 09 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.