Справа № 151/863/24
Провадження № 33/801/113/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Токарчук Л. Г.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 172-20 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрований в АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , курсант 3 навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_3 ,

встановив:

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2024 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн на користь держави. Стягнуто з нього судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Згідно з доводами апеляційної скарги скаржник вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Вказав, що матеріали справи не місять належних і допустимих доказів, що встановлюють його винуватість. Щодо розміру адміністративного стягнення, то вважає його несправедливим, при заробітній платі в 30 000 грн, сплата накладеного судом стягнення 17000 грн є надмірним тягарем.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, що відповідно до статті 294 КпАП України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КпАП України).

Згідно з положеннями частини 7 статті 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але необмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про наявність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення А1890 №203/24 від 09 грудня 2024 року, о 00 годині 10 хвилин 09 грудня 2024 року солдат ОСОБА_1 був виявлений капітаном ОСОБА_3 в нетверезому стані на території НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_3 в умовах особливого періоду, а саме під час правового режиму воєнного стану.

Від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

А тому, такі дії ОСОБА_1 ініціатором протоколу кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КпАП України.

Відповідно до частини 3 статті 172-20 КпАП України передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Об`єктом правопорушення, передбаченого частини 3 статті 172-20 КпАП України, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби, а суб`єктом вчинення зазначеного правопорушення є військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти.

Зважаючи на приписи ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування , Збройних Сил України , інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення А1890 № 203/24 від 09.12.2024; копією карки амбулаторного медичного огляду № 311 від 09.12.2024 та актом медичного огляду №48 від 09 грудня 2024 року на стан алкогольного сп`яніння, у яких зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду; копією витягу з наказу начальника від 03 грудня 2024 року про зарахування ОСОБА_1 на навчання за програмою базової загальновійськової підготовки; копією військового квитка НОМЕР_4 .

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення А1890 № 203/24 від 09.12.2024 ОСОБА_1 погодив своїм підписом.

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, відповідають фактичним обставинам справи і повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172- 20 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 захищає суверенітет України, а покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн є для нього надмірним тягарем не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд звертає увагу, що вживання саме військовослужбовцем алкогольних напоїв та виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані на території військової частини в умовах особливого періоду є вкрай неприпустимим.

На даний час в країні триває воєнний стан, і вживання алкоголю військовослужбовцями перешкоджає підтриманню належного рівня військової дисципліни та правопорядку, зменшує бойову готовність військових частин та спроможність виконувати визначені завдання задля захисту Вітчизни.

Звільнення військовослужбовців від відповідальності за вчинення таких дій моделює негативну поведінку серед військовослужбовців та нівелює принцип невідворотності справедливого покарання за скоєння правопорушень, і як наслідок, підриває обороноздатність країни в цілому.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Таким чином, доводи апелянта апеляційний суд не приймається до уваги та розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апеляційному суду надано не було.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КпАП України за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Відтак постанова Чечельницького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2024 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник