Справа № 675/1922/24
Провадження № 3/675/30/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевич Р. В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,рнокпп НОМЕР_1 , працюючого фізичною особою - підприємцем,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №238260 від 16.12.2024 року вбачається, що 16.10.2024 року о 17 год. 40 хв. та 29.10.2024 року о 15 год. 17 хв. ОСОБА_1 , являючись ФОП магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_1 , здійснив роздрібну торгівлю алкогольними напоями без отримання ліцензії на провадження даного виду підприємницької діяльності, що підлягає ліцензуванню, чим порушив п.п. 7 п. 1 ст. 7 Закону України Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ст. 13 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного порушення не визнав та пояснив, що частково приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_1 , ним здано в оренду для ФОП ОСОБА_2 , який також здійснює господарську діяльність у ньому та у якого наявна ліцензія на продаж алкогольними та тютюновими виробами. Так, 16.10.2024 та 29.10.2024 продавцем ОСОБА_3 помилково здійснено розрахунок підакцизних товарів через рахунок ОСОБА_1 , а тому своєї вини у вказаному порушенні не вбачає.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП України адміністративна відповідальність наступає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно зі ст. 3, 42 ГК України господарська діяльність будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярного, постійною та суттєвою. Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених відповідною статтею, полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно зі ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання зокрема є громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (фізичні особи підприємці)..

Відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Так, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , основним видом економічної діяльності якого є роздрібна торгівля.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 29.07.2024 року, ОСОБА_1 , як орендодавець, надав в оренду належне йому приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_2 , основним видом економічної діяльності якого також є роздрібна торгівля.

При цьому, в матеріалах справи наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, які видані суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_2 на період з 14.08.2024 року до 14.08.2025 року, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 16.12.2024 року, яка працює продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_1 , остання зазначає, що здійснила торгівлю підакцизними товарами помилково вказавши рахунок ФОП ОСОБА_1 , в той час як безготівковий розрахунок потрібно було проводити з ФОП ОСОБА_2 .

Таким чином, будь - які об`єктивні та належні докази, які поза розумним сумнівом стверджують здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання відсутні, не здобуто таких і в процесі розгляду справи в суді.

Долучений до матеріалів справи акт фактичної перевірки №24968/22-01-09-01/ від 14.11.2024 року не може бути безумовною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки такий складений виключно представником органу дізнання, окрім висновків працівника податкового органу, не містить жодних інших об`єктивних даних про скоєння таких протиправних дій саме ОСОБА_1 .

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення останнім правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Інші належні, допустимі, об`єктивні та достатні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суду надані не були.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з даного конституційного принципу, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які об`єктивні та допустимі докази вини ОСОБА_1 , які б не ґрунтувались на даних акту фактичної перевірки складеного працівником податкового органу, приходжу до переконання про недоведеність вини особи притягнутої до адміністративної відповідальності у скоєні правопорушення.

З врахуванням викладеного, приходжу до висновку про відсутність достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.164 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ізяславський районний суд.

Суддя Р. В. Пашкевич