Номер провадження: 33/813/111/25
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Горобчинського С.В. на постанову Київського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 650,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 22 квітня 2024 року, о 00 год 50 хв, по вул.Довга, 114 в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду захисник Горобчинський С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисника посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зо обставин, викладених в протоколі. ОСОБА_1 не є в даній справі водієм в розумінні ст.130 КУпАП, а отже не була зобов`язана на вимогу поліцейських проходити огляд на стан сп`яніння.

Стосовно позиції місцевого суду про те, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими надала детальні пояснення на підтвердження факту керування автомобілем, захисник звертає увагу, що сам факт визнання особою вини у порушенні Правил дорожнього руху не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкту владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 28 листопада 2024 року, ОСОБА_1 та її захисник Горобчишин С.В. не з`явились.

При цьому, захисник надіслав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату в зв`язку з сімейними обставинами.

У наступне судове засідання, призначене на 02 грудня 2024 року, ОСОБА_1 та її захисник повторно не з`явились, про причини неявки апеляційний суд не повідомили.

У третє судове засідання, призначене на 16 січня 2025 року, ОСОБА_1 та захисник Горобчишин С.В. також не з`явились, не повідомили про причини своєї неявки, не звертались до суду із заявами або клопотаннями про перенесення розгляду справи.

Далі, перед судовим засіданням призначеним на 23 січня 2025 року, захисник Горобчинський С.В. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, слід констатувати, що апеляційний суд здійснив всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 та її захисника на доступ до суду, проте останні тричі не з`явившись до суду за викликом, не скористались своїм правом приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а отже свідомо, за власної волі, позбавили себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи безпосередньо в суді.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисника Горобчишина С.В.

При цьому, апеляційний суд враховує, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог ст. 245, 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до неї адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №808624, з фабули якого убачається, що 22 квітня 2024 року, о 00 год 50 хв, по вул.Довга, 114 в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

ОСОБА_1 відмовилась від підпису вказаного протоколу.

Відповідно до ч.3 ст.256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у фабулі протоколу ОСОБА_1 не навела, а тому числі і не вказала про те, що не керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 .

До протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не притягалась (а.с.3).

В результаті огляду проведеного поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини; почервоніння шкіри обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП - «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, з метою виявлення стану сп`яніння.

Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовилась (а.с.4).

З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, судом досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні протоколу.

Оцінюючи зовнішній вигляд та поведінку ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що як у поліцейських, так і у стороннього спостерігача, дійсно могли виникнути об`єктивні підстави вважати, що вона перебуває у стані сп`яніння.

На відеозаписі зафіксовано, як на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовилась.

При цьому, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження медичного огляду і про те, що в такому випадку відносно неї буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, саме за фактом відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Основним доводом апеляційної скарги захисника Горобчишина С.В. є те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Разом з цим під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 про такі обставини не зазначала та жодного разу не вказувала про те, що вона не керувала транспортним засобом.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься інформація, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема за те, що остання, в день та час подій, які мають місце в даній справі (за ч.1 ст.130 КУпАП), а саме 22.04.2024, близько 00:50 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Довга в м.Одесі, напроти буд.114, в порушення п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила наїзд на перешкоду у виді бардюрного каменя, пошкодивши бампер автомобіля та клумбу з квітами. Внаслідок ДТП транспортний засіб та інше майно отримали механічні пошкодження.

Вказана постанова місцевого суду була залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2024 року.

Висновки викладені в постановах суду першої та апеляційної інстанції, які набрали законної сили мають преюдиційне значення, оскільки факти, викладені в вищевказаних постановах, вважаються встановленими та такими, що не потребують нового доведення, і беззаперечно підтверджують той факт, що 22 квітня 2024 року, близько 00 год 50 хв, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїла ДТП, а на місці пригоди відмовилась від проведення медичного огляду на стан сп`яніння.

Вказані судові рішення, в сукупності з іншими доказами, які були досліджені апеляційним судом та містяться в матеріалах справи, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника Горобчишина С.В. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Горобчинського С.В. залишити без задоволення

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський