ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Володимирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватний підприємець, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 28.12.2024 року о 15 год. 39 хв., за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснила продаж калинової настійки на алкогольній основі без ліцензії та без акцизник марок, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, була повідомлена належним чином.

Дослідивши зібрані у справі письмові докази, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП відповідальність за даною нормою настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку та тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу серії ВАВ № 966987 від 28.12.2024, ОСОБА_2 , 28.12.2024 року о 15 год. 39 хв., за адресою вул. Луцькій, 185, в м. Володимирі Волинської області, в ресторації "Вулик", здійснила продаж калинової настійки на алкогольній основі без ліцензії та без акцизник марок, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, є факт реалізації, тобто торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести факт продажу з рук алкоголю, цигарок, тощо.

Однак органом, що склав адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , не надано суду також належних, допустимих, достатніх доказів (фото, відео, аудіо фіксацію, відсутні пояснення свідків, які мали би бути присутні при закупці, відсутні протокол огляду місця події, акт вилучення предмету продажу та грошових коштів також не вказано куди передані на зберігання грошові кошти на вказана пляшка настоянки об`ємом 0,5 л), що ОСОБА_1 реалізувала у зазначений у протоколі час та дату зазначену в протоколі, наливку.

Суддя зазначає, що подія адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні доводиться доказами, вичерпний перелік джерел яких наведений у ст. 251 КУпАП, однак, на переконання судді, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченогох ч. 1 ст. 156 КУпАП. При цьому, суддя вважає, що наявність лише одного рапорта працівників поліції є не достатнім для притягнення особи до відповідальності із урахуванням того, що як у кримінальному процесі, так і у процесі у справах про адміністративні правопорушення діє принцип змагальності сторін та забезпечення доведеності вини, а сукупність доказів повинна оцінюватись з точки зору їх достатності та взаємозв`язку. За відсутності сукупності доказів є неможливим визнання доведеності вини у вчиненні відповідного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом«поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований уп.43рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008р.у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення ч.2 ст.7 КУпАП вказують на те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом його вини в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких належних та об`єктивних, достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП до протоколу долучено не було та в судовому засіданні не представлено.

Таким чином, розглядом справи в суді встановлено, що обставини, які були викладені у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не знайшли свого підтвердження та не доводяться жодними належними та допустимими доказами.

Згідно зст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2ст. 62 Конституції Україниніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, ст.10, ч. 1 ст.156, ст.247, ст.278, ст.280, ст.283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тетяна Пустовойт