Провадження № 3/727/32/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 рокум. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівців Дубець О.С., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівців із Управління патрульної поліції в Чернівецькій області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 51 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №200210 від 07 грудня 2024 року ОСОБА_1 , 28 листопада 2024 року о 19:22 год. перебуваючи в магазині «Най-Най», що по проспекту Незалежності 86 у м. Чернівцях таємно викрав з полиці магазину ікру лососеву зернисту солону ТМ «Нерест» вагою 80 г за ціною 199,28 грн. Дії правопорушника кваліфіковані за частиною 1 статті 51 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Пояснив, що він дійсно перебував 28 листопада 2024 року в магазині «Най-Най», що по проспекту Незалежності, 86 у м. Чернівцях та купував продукти. Зокрема, він мав намір купити банку ікри та поклав її до пакета, коли перебував в залі магазину. На касі всі продукти із пакета дістав та відповідно до відео з камер спостереження видно, що його пакет порожній. Касир розрахувала його, ні від кого зауважень щодо неоплаченої банки ікри не надходило. Вже вдома виявив банку ікри в пакеті, але думав, що розрахувався за неї, оскільки мав намір її придбати. Ймовірно під час розрахунку на касі банка ікри застрягла в лотку яєць. Протокол щодо нього склали вже пізніше, через кілька днів, коли він знову прийшов до магазину за продуктами. Просив справу закрити.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить таких висновків.

Серед основних засад судочинства стаття 129 Конституції України визначає такий принцип, як забезпечення доведеності вини.

Згідно з роз`ясненнями, які наведені в абзаці другому пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При розгляді справи суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), відповідно до якої ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Так, диспозиція частини 1 статті 51 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини в сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні: 1) крадіжки (таємного викрадення чужого майна); 2) шахрайства (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою); 3) привласнення; 4) розтрати.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом і корисливою метою.

Відтак з аналізу вказаних вище норм вбачається, що дрібне викрадення чужого майна, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 51 КУпАП, має місце тоді, коли суб`єкт правопорушення діючи з прямим умислом і корисливою метою, здійснив таємне викрадення чужого майна, вартість якого не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була заява від ОСОБА_2 від 07 грудня 2024 року. Так, у вказаній заяві на ім`я начальника Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 просить притягнути до відповідальності громадянина ОСОБА_1 , який здійснив крадіжку товару Ікра лососева зерниста на суму 199,28 грн.

Також матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що факт крадіжки був виявлений 07 грудня 2024 року під час перегляду камер, охоронець виявив громадянина, який 28 листопада 2024 року здійснив крадіжку. З пояснень охоронця ОСОБА_3 від 07 грудня 2024 року вбачається, що при перегляді камер відеоспостереження він виявив як невідома особа поклала ікру в пакет та на касі не витягнув її з пакета та не оплатив.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що з дослідження відеозаписів долучених до матеріалів адміністративної справи, вбачається, що заяву про те, що саме ОСОБА_1 здійснив крадіжку, ОСОБА_2 писала вже в присутності працівників поліції та коли ОСОБА_1 був присутній при складанні протоколу. З відеозапису не можливо встановити, що ОСОБА_1 під час розрахунку на касі не виклав банку ікри з пакета для здійснення розрахунку. Інших обставин, з яких можна дійти висновку, що ОСОБА_1 таємно викрав банку ікри, відеозапис не містить.

Звинувачення ОСОБА_1 у викраденні чужого майна є власним припущенням особи, яка подала заяву про вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того суд бере до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 07 грудня 2024 року, події, які стали підставою для його складення мали місце 28 листопада 2024 року. Тобто особу правопорушника не було виявлено відразу.

Особистий огляд ОСОБА_1 не проводився, речі для тимчасового зберігання не вилучалися.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів за умови, що він був складений на місці події, безпосередньо після вчиненого правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення було складено через значний період часу після обставин, які зазначені в них як правопорушення, що були вчинені, відповідно до протоколу, ОСОБА_1 .

На підставі досліджених доказів суд доходить висновку, що встановити доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 51 КУпАП не можливо.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У рішенні від 14 лютого 2008 року по справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04) зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За обставин викладених вище суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 51 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 245, 247, 251, 283, 284, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 51 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівців шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Дубець О.С.