Справа № 307/4938/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Поковби В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Поковби Василя Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2024 рокуОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Відповідно до постанови, - ОСОБА_1 , 19 жовтня 2023 року о 00 год. 50 хв. в с. Калини по вул. Джона Ленона, Тячівського району, Закарпатської області керувала транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Tigun», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Поковба В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що під час складання адміністративного протоколу, працівниками поліції було допущено порушення вимог ЗУ «Про національну поліцію», ст.268 КУпАП, порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, та інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, а тому здобуті докази є недопустимими. Звертає увагу на те, що наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , тому подальший огляд на стан сп`яніння є протиправним. Зазначає, що із самого відеозапису не зрозуміло походження даного запису, не зазначено оригінал носія на який зроблено даний запис, крім цього немає жодних даних про дату здійснення вказаного відеозапису. Сторона захисту зазначає, що огляд ОСОБА_1 поліцейським був проведений у присутності ОСОБА_2 і що ОСОБА_1 продула прилад Драгер на стан алкогольного сп`яніння, однак вказаний прилад стан алкогольного сп`яніння не показав, а протокол на ОСОБА_1 було складено саме через відмову у проходженні огляду на місці. А також послався на статті Конституції України, статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та на практику Верховного суду щодо належних та допустимих доказів у справі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Поковбу В.В., які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 341467 від 19 жовтня 2023 року, - 19 жовтня 2023 року о 00 год. 50 хв. в с. Калини по вул. Джона Ленона, Тячівського району, Закарпатської області ОСОБА_1 керувала транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Tigun», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентною особою в межах повноважень, наданих їй, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.

Незважаючи на заперечення захисником Поковба В.В.вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 341467 від 19.10.2023 у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; рапортом поліцейського з РПП ВПД №1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капрала поліції В.Тяска від 19 жовтня 2023 року; розпискою ОСОБА_2 від 19 жовтня 2023 року, яка зобов`язалась взяти на зберігання ТЗ марки «Volkswagen Tigun», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 ; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7968255 від 19 жовтня 2023 року відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП; диском із відеозаписом, на якому засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника адвоката Поковби В.В. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване їй правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на неї поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , тому подальший огляд на стан сп`яніння є протиправним, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Положеннями п. п. 3, 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

На відеозаписі, що долучений до матеріалів справи, чітко вбачається що на ньому відображений момент зупинки транспортного засобу, пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водію, зроблена з дотриманням положень ст.266 КУпАП та увесь процес складання відповідних матеріалів відносно водія.

Вказаний відеозапис визнається судом належним та допустимим доказами, оскільки згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.

Таким чином, працівники поліції, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , діяли в межах своїх повноважень, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або ненадання працівниками поліції доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння та не спростовує результатів цього огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 , або її захисником.

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 та її захисника адвокат Поковби В.В. з приводу незаконних дій працівників поліції матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час подання апеляційної скарги, що можна розцінювати, як спосіб захисту ОСОБА_1 .

Отже, доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що остання відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Твердження адвоката Поковби В.В., що огляд ОСОБА_1 поліцейським був проведений у присутності ОСОБА_2 і що ОСОБА_1 продула прилад Драгер на стан алкогольного сп`яніння, однак вказаний прилад стан алкогольного сп`яніння не показав, а протокол на ОСОБА_1 було складено саме через відмову у проходженні огляду на місці, апеляційний суд оцінює критично та вважає, що дані твердження є безпідставним та такими, що не підтверджуються жодними дослідженими в судовому засіданні доказами, а позицію останньої щодо невизнання вини, апеляційний суд вважає способом її захисту з метою уникнення відповідальності.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі сторони захисту не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на неї адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Поковби Василя Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага