Справа № 503/2570/24
Провадження №3/503/166/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 16.01.2024 року, справи про адміністративні правопорушення №503/2570/24 та №503/2575/24 порушені відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, об `єднані в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру справи №503/2570/25.

Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 170133 від 21.11.2024 року та серії ВАД №170079 від 21.11.2024 року, ОСОБА_1 21.11.2024 року о 17.30 годині в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в присутності неповнолітньої онучки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та погроз фізичною розправою на її адресу, внаслідок чого могла бути завдана шкода або була заподіяна така шкода її психічному здоров`ю та відповідно психічному здоровю неповнолітньої дитини, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій указав,що з даним протоколу погоджується, та просив справу розглядати без його участі. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, ч.2 ст. 268 КУпАП не визнає обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1732 КУпАП. У зв`язку з вище викладеним суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступні обставини.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції, яка існувала на час діяння та складення протоколу про адміністративне правопорушення 21.11.2024 року) остання передбачала адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 170133 від 21.11.2024 року та серії ВАД №170079 від 21.11.2024 року, при викладенні суті учинених адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, зазначено, що внаслідок відповідних дій ОСОБА_1 могла бути завдана або завдана шкода психічному здоров`ю його дружині та неповнолітній дитині.

При цьому, до матеріалів самої справи не додано жодних належних доказів медичних документів, які б підтверджували обставину того, що психічному здоров`ю потерпілих ОСОБА_3 та неповнолітній дитині ОСОБА_4 була завдана шкода.

Однак, Законом № 3733-IX від 22.05.2024 були внесені зміни, які набрали чинність 19.12.2024 року, зокрема статтю 173-2 КУпАП викладено в новій редакції, згідно якої її частина перша передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тому з 19.12.2024 року для кваліфікації діяння, пов`язаного із домашнім насильством, за ч.1 ст. 173-2 КУпАП обов`язковою кваліфікуючою ознакою є «завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого», в той час як раніше для кваліфікації такого діяння було достатньо самої можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Таким чином, внаслідок внесення змін до статтю 173-2 КУпАП, фактично відбулось скасування відповідальності за адміністративні правопорушення пов`язані із домашнім насильством, які не призвели до завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а лише допускали можливість її завдання.

У відповідності до положень ч.1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до пункту 6 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за такої обставини як скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

У зв`язку з чим суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі пункту 6 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Керуючись ч.1 ст. 173-2 в редакції станом на 19.12.2024 року, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О.Калашнікова