Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/18/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Антипова І. Л.
Категорія - 483 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гагалович Галини Михайлівни на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, що становить 200 389, 90 грн, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. та вартість витрат митниці в сумі 92 грн. 28 коп.,

за участю:

представника митниці Крамарчука С.Я.,

захисника Кавецького О.Я.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Так судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2022 при ввезенні на митну територію України транспортного засобу марки «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , громадянка України ОСОБА_1 подала Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою у якій, зокрема, у графі 6 Отримувач / Recipient вказано В/ч НОМЕР_4 , , у графі 7 Фактичне місце призначення розвантаження вантажу / Place of unloading of goods вказано м. Кіровоград, у графі 9 Вид допомоги / Type of assistance вказано автомобіль «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 .

Кропивницькою митницею з метою підтвердження чи спростування факту отримання даного транспортного засобу направлено запит до військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) від 02.01.2024 №7.22-1/7.22-20.1/8.2/27, на який отримано відповідь листом від 08.01.2024 № 631/109 (вх. Кропивницької митниці від 16.01.2024 №306/8.2/7.22-1), згідно з яким, військова частина НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) повідомила про отримані нею транспортні засоби. У зазначеному переліку транспортний засіб «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 не значиться, тобто військова частина НОМЕР_4 фактично транспортний засіб не отримувала.

Крім того, до митного оформлення подано лист військової частини НОМЕР_4 від 18.06.2022 №317 для ввезення транспортного засобу на митну територію України. З метою отримання інформації щодо видачі зазначеного листа митниця направила запит до військової частини НОМЕР_4 від 06.03.2024 №7.22-1/20-01/8.2/873, у відповідь на яке листом від 22.03.2024 №631/14/48/218 військова частина повідомила, що лист від 18.06.2022 №317 не надавався, вихідний номер листа не реєструвався, печатка якою вказаний лист завірений не відповідає оригіналу.

Таким чином, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб з іноземною реєстрацією марки «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , шляхом надання до митного органу, як підставу для переміщення товарів підроблених документів (лист військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) від 18.06.2022 №317 та таких, що містять неправдиві відомості щодо отримувача, що охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, захисник Гагалович Г.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024, а за наслідками апеляційного розгляду постанову районного суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності пропущеного строку зазначає, що 25.10.2024 адвокат Гагалович Г.М. отримала через електронний суд повний текст постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.10.2024. Згідно ЄДРСР оскаржувана постанова надіслана для оприлюднення 25.10.2024, а забезпечено надання загального доступу 28.10.2024.

Враховуючи вищезазначене, захисник просить поновити строк на оскарження постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.10.2024.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що на переконання сторони захисту оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, вважає висновок суду першої інстанції помилковим та необґрунтованим, а саму постанову упередженою й безпідставною, враховуючи наступне.

ОСОБА_1 заперечує наявність її вини у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, адже остання передала транспортний засіб марки "TOYOTA HILUX" VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 військовослужбовцям ЗСУ.

Так, ОСОБА_1 з метою транспортування автомобіля для потреб та виконання бойових завдань військовослужбовцями 24.06.2022 ввезла на територію України транспортний засіб марки "TOYOTA HILUX" VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 та передала його військовослужбовцю ОСОБА_2 , відповідно до розписки від 20.07.2022, оригінал якої втрачено, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 автомобіль TOYOTA HILUX, VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 .

З пояснень ОСОБА_3 , вбачається, що він є діючим військовослужбовцем та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_7 , що також підтверджується довідкою від 18.09.2024 № 2729 та військовий квитком серії НОМЕР_8 . В його користуванні перебуває автомобіль TOYOTA HILUX VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 , який ним використовується з метою виконання бойових завдань в зоні бойових дій. Вказаний т/з був переданий йому ОСОБА_2 , який звільнений з лав ЗСУ та у зв`язку з отриманням поранення проходить лікування в США.

Також, на підтвердження перебуванням у його користуванні автомобіля ОСОБА_3 надано фото, які підтверджують дану обставину.

ОСОБА_1 не відомо з яких причин зазначений автомобіль не був прийнятий та поставлений на баланс військової частини НОМЕР_4 , оскільки такий передавався військовослужбовцям в АДРЕСА_2 для подальшого його доставлення до в/ч НОМЕР_4 .

Апелянт зауважує, що на сьогоднішній день автомобіль перебуває в зоні бойових дій, можна ідентифікувати його за реєстраційним номером та VIN, використовується військовослужбовцями виключно для бойових цілей.

Відтак, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар. Додані до матеріалів справи документи підтверджують те, що ОСОБА_1 передала ввезений нею транспортний засіб військовослужбовцям ЗСУ, що також підтверджується поясненнями ОСОБА_3 .

Разом з тим, як вбачається з листа командира в/ч НОМЕР_4 від 21.03.2024 про те, що лист звернення не надавався та вказаний т/з не перебуває на обліку, не спростовує видачу вказаного листа, оскільки такий видавався начальником-штабу ОСОБА_4 у 2022 році, на початку військової агресії рф проти України. При цьому, на даний час командиром в/ч є ОСОБА_5 .

Доказів про те, що зазначені звернення містять неправдиві відомості чи підроблені в матеріалах справи не містяться, також відсутні відомості щодо розпочатого досудового розслідування та внесення відомостей до ЄРДР за зверненням контролюючого органу до органів правопорядку з даного факту.

Окрім цього, вказаний автомобіль дійсно використовується військовослужбовцем ОСОБА_3 , також матеріали не містять відомостей, про те, що вказаний транспортний засіб був використаний в інший спосіб, в тому числі, що був проданий на території України.

Одночасно з цим, матеріали справи не містять доказів, що вказаний автомобіль використовується у цивільному обороті або для потреб цивільного населення. Ввезений транспортний засіб не відноситься до преміум-класу, а є бюджетним, що свідчить про те, що вказаний автомобіль дійсно використовувався військовими.

Також матеріали не містять відомостей, про те, що вказаний транспортний засіб був використаний в інший спосіб, в тому числі, що був проданий на території України.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, які були долучені до матеріалів справи.

ОСОБА_1 не мала жодного умислу ввозити даний автомобіль на митну територію України у власних чи інших цілях, окрім як гуманітарної допомого для Збройних Сил України, що підтверджується наведеними обставинами.

Автомобіль «TOYOTA HILUX» VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 дійсно отриманий та використовується військовими Збройних Сил України під час виконання бойових завдань з метою відбиття збройної агресії рф.

Також захисник зауважує, що викладені в протоколі про порушення митних правил обставини мали місце в червні 2022 року, тобто в запеклих умовах воєнного стану, зумовленого військовою агресією російської федерації проти України. Військові оперативно потребували транспортних засобів підвищеної прохідності, що пояснює недотримання формальностей правильної передачі транспортного засобу на ЗСУ не може превалювати над необхідністю його нагального використання у ході бойових дій.

Таким чином, матеріали справи про порушення митних правил не містять будь-яких відомостей та жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання в якості підстави для переміщення товарів до митного орану документів, що містять неправдиві відомості щодо кількості товарів, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи обставини, на які посилається захисник та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Згідно з положеннями статті 486 МК завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

За приписами статті 487 МК, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.7 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до положень статті 489 МК та статей 252, 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст.495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб з іноземною реєстрацією марки «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , шляхом надання до митного органу, як підставу для переміщення товарів підроблених документів (лист військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) від 18.06.2022 №317) та такі, що містять неправдиві відомості щодо отримувача.

З такими висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Так винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0028/90100/24 від 26 березня 2024 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення та доданими до нього матеріалами; копією декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою заповненою ОСОБА_1 на автомобіль марки «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 ; копією листа військової частини НОМЕР_4 від 02.01.2024 №7.22-1/7.22-20.1/8.2/27, згідно з яким, військова частина НОМЕР_4 повідомила про отримані нею транспортні засоби. У зазначеному переліку транспортний засіб «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 не значиться, тобто військова частина НОМЕР_4 фактично транспортний засіб не отримувала; копією листа начальника штабу в/ч НОМЕР_4 від 18.06.2022 №317 для ввезення транспортного засобу на митну територію України; даними Журналу пункту пропуску щодо пропуску через митний кордон; копією відповіді командира військової частини НОМЕР_4 від 22.03.2024 №631/14/48/218, відповідно до якого військова частина повідомила, що лист від 18.06.2022 №317 не надавався, вихідний номер листа не реєструвався, печатка якою вказаний лист завірений не відповідає оригіналу;, копією Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.06.2022 заповнену власноруч ОСОБА_1 ; копією технічного паспорта на транспортний засіб, копією паспорта для виїзду за кордон громадянина України Засадної Ярини № НОМЕР_9 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що факт переміщення автомобіля марки автомобіль марки «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 через митний кордон України, як гуманітарну допомогу, зазначення у декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою отримувача військову частину НОМЕР_4 , та надання клопотання військової частини НОМЕР_4 про сприяння у перетині держаного кордону вказаного автомобіля, який призначений для виконання бойових завдань ЗСУ, стороною захисту в апеляційній скарзі не заперечується, натомість оспорюється факт наявності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК.

З об`єктивної сторони ч.1 ст.483 МК передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Отже, безпосереднім об`єктом вказаного правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України, у тому числі і шляхом надання неправдивих відомостей, які необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Це випливає з роз`яснень, що містяться у п.п.5,6 Постанові Пленуму Верхового Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» та визначають, що незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання даним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Разом з цим, статтею 257 МК визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно статті 266 МК декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.06.2022 року встановлено, що відповідно до розділів 6,7 отримувачем транспортного засобу є Військова частина НОМЕР_4 ; фактичне місце призначення розвантаження вантажу: АДРЕСА_3 .

В розділі 9 «Вид допомоги» вказано - транспортний засіб «TOYOTA HILUX», VIN: НОМЕР_2 .

В графі 1 «Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що здійснює декларування» вказано ОСОБА_1 , тобто ОСОБА_1 вказала себе, як декларанта і безпосередньо заповнила декларацію та власним підписом завірила відповідний документ.

Згідно п.8 ч.1 ст. 4 МК, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до п.37 ч.1 ст. 4 МК, перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України, зокрема, для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб.

Тобто, ОСОБА_1 , в розумінні п.8 ч.1 ст.4 МК, є декларантом, у зв`язку з чим і має нести відповідальність згідно з митним законодавством України.

Отже доводи захисника проте, що ОСОБА_1 виступала виключно перевізником під час переміщення автомобіля через митний кордон України, і не несе відповідальності за тією об`єктивною стороною правопорушення, яка вказана у протоколі про порушення митних правил, є необгрунтованими.

Водночас, як зазначено стороною захисту в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 переправила автомобіль через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги для В/Ч НОМЕР_4 АДРЕСА_3 , як зазначила у декларації, однак передала його гр. ОСОБА_2 , відповідно до розписки від 20.07.2022 року, оригінал якої втрачено.

Як зазначено у повідомленні В/Ч НОМЕР_4 від 21.03.2024 № 631/14/48/218, відповідно до якого лист від 18.06.2022 №317 не надавався, вихідний номер листа не реєструвався, печатка якою вказаний лист завірений не відповідає оригіналу, тобто не має відношення до військової частини НОМЕР_4 , відповідних листів на митницю ними не надсилалось та вказаний автомобіль їм не передавався та не перебуває на балансі.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК, оскільки остання, зазначивши у декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою отримувачем автомобіля військову частину НОМЕР_4 АДРЕСА_3 , передала ввезений нею автомобіль сторонній особі.

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 не мала жодного умислу ввозити даний автомобіль на митну територію України у власних чи інших цілях, не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 здійснила переміщення через державний кордон транспортного засобу, який оформила як гуманітарну допомогу, що свідчить про її обізнаність про правила оформлення митних документів та про правила переміщення автомобілів через державний кордон.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортного засобу, шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК.

Апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 відсотків вартості товару - у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 467 МК України, ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику Гагалович Г.М. строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Гагалович Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко