Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Людви Олександра Володимировича на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_2 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що:

- він 06 жовтня 2024 року о 17:40 год. в с. Дерно Луцького району на 118 км автодороги Н22, керував автомобілем марки «Ауді А6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати та безпечно керувати транспортним засобом, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Тойота РАВ4», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП;

- він же, у цей же час та місці, здійснивши вказане зіткнення, залишив місце ДТП до якого він був причетний, чим порушив п.2.10 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП;

- крім того, він же у цей же час та місці, керував вказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Людва О.В. не погоджуючись із такою постановою судді в частині визнання його довірителя винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, подав апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає про те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП може бути лише особа, яка керує транспортним засобом. Однак, матеріали справи не містять будь-яких належних доказів про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, як це зазначено у протоколі, або про його зупинку працівниками поліції. На момент приїзду працівників поліції автомобіль знаходився на узбіччі проїзної частини у нерухомому стані, а ОСОБА_2 перебував в салоні цього транспортного засобу на задньому пасажирському місці. Відсутність у справі доказів про факт керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової доведення факту керування транспортним засобом.

Окрім того зазначає, що у протоколі відсутня відмітка про те, що до нього додається відеозапис, а також відомості про назву і номер технічного приладу, на який проводився відеозапис, тому захисник вважає, що такий відеозапис здобуто з порушенням чинного законодавства та відповідно не може бути належним доказом у справі.

Посилаючись на вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді в частині визнання ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити в цій частині провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

ОСОБА_2 та його захисник Людва О.В. будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися. При цьому, не подавали будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи. Тому апеляційний суд з урахуванням положень ст.268 КУпАП, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити у відсутності цих осіб.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з апеляційної скарги, оскаржуване судове рішення в частині визнання винним ОСОБА_2 за ст.122-4, 124 КУпАП та накладення стягнення за цими нормами закону, стороною захисту не оскаржуються, а тому його в цій частині апеляційний суд у відповідності до ст.294 КУпАП, не переглядає.

Водночас, сторона захисту вважає незаконним і необґрунтованим судове рішення в частині визнання винним ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, і фактично з посиланням на відсутність доказів про керування ним транспортним засобом.

Перевіряючи законність постанови судді за доводами апеляційної скарги апеляційний суд зазначає таке.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції в повному обсязі не дотримався.

Так, ОСОБА_2 , окрім іншого, інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції норми цього закону полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Сторона захисту вказує про те, що матеріали справи не містять належних доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, апеляційний суд вважає цілком безпідставними такі апеляційні доводи сторони захисту з огляду на таке.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цього проступку є правильним, оскільки підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, факт вчинення цією особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №144523 від 06.10.2024 за ч.1 ст.130 КУпАП, за змістом якого ОСОБА_2 06 жовтня 2024 року о 19:28 год. в с.Дерно на 118 км автодороги Н22 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від підписання якого він відмовився, а також відмовився від отримання його копії;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Drager 7510» від 06.10.2024, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_2 , як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння (порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці) проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння 2,92 проміле, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи. Від підпису цих документів ОСОБА_2 відмовився;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 06.10.2024, які він надав працівникам поліції, в яких він, окрім іншого, зазначив, що автомобілем марки «Ауді А6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 керував ОСОБА_2 ;

- рапортом працівника поліції ОСОБА_4 від 06.10.2024.

Також вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі серії ЕПР №144523 від 06.10.2024. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано як працівники поліції під час встановлення винуватця ДТП під`їхали до автомобіля марки «Ауді А6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який вже перебував у нерухомому стані, і на задньому сидінні якого перебував, як з`ясувалось після встановлення особи ОСОБА_2 . Під час опитування осіб, які перебували на місці події, і зокрема, ОСОБА_3 , останній пояснив, що він був пасажиром вказаного автомобіля, а за керував цим автомобілем ОСОБА_2 . Під час спілкування з ОСОБА_2 , останній заперечував факт керування транспортним засобом, а також мав ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, працівниками поліції ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, на що він добровільно без будь-якого примусу погодився. Результат такого огляду був позитивний 2,92% проміле алкоголю. Надалі, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, у тому числі, за ч.1 ст.130 КУпАП, з яким ознайомлено ОСОБА_2 шляхом зачитування.

Такий відеозапис на думку апеляційного суду є цілком належним і допустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП, яким підтверджено події, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №144523 від 06.10.2024 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, винуватість ОСОБА_2 наряду з вищевказаними доказами доводиться й іншими доказами, що наявні у справі, в їх сукупності, а саме, які складені за ст.124 та 122-4 КУпАП, винуватості у вчиненні яких ОСОБА_2 та його захисник не оспорюють.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин викладених у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №144523 від 06.10.2024, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи та узгоджуються між собою, оскільки фактично відтворюють картину подій, яка мала місце 06.10.2024 за участі ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова судді і, зокрема, у частині, яка оскаржується, є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

При цьому, апеляційні доводи про відсутність належних доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи, яка і містить докази, що підтверджують вчинення цього адміністративного правопорушення. Так, апеляційний суд вважає безпідставними твердження про те, що ОСОБА_2 взагалі не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння з посиланням на те, що він не перебував за кермом транспортного засобу, оскільки вони фактично спростовані матеріалами справи і, зокрема, поясненнями ОСОБА_3 , які також зафіксовані на дослідженому відеозаписі, котрий був пасажиром автомобіля марки «Ауді А6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Такі твердження сторони захисту суд до уваги не приймає та розцінює їх як стратегію захисту задля уникнення відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також не беруться до уваги твердження сторони захисту про недопустимість в якості доказу відеозапису з боді-камери, який наявний в матеріалах справи з посиланням на те, що протокол не містить відомостей про назву і номер технічного приладу, на який проводився відеозапис, оскільки такі дані зазначено у протоколі, а також зазначено, що відеозапис додається як додаток.

Таким чином, вищенаведені та усі інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення в частині, що оскаржується, а саме - винуватості ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, жодним чином не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення останнім адміністративної відповідальності за вчинене шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Людви Олександра Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк