Провадження № 3/466/159/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

в с т а н о в и в :

05.11.2024 року, близько 11:00 год., за адресою АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно малолітньої онуки , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдала шкоду психологічному здоров`ю дитини. Наведеними діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення заперечила. Пояснила, що її син є власником квартири АДРЕСА_3 . На даний час він перебуває за межами України, їй же залишив доручення на право розпорядження її майном та звернення у всі установи та організації. У вказаній квартирі проживає колишня дружина її сина та їх діти. Права на користування спірним житлом у невістки немає, проте вона не бажає передати їй, як законному представнику власника, ключі від нерухомого майна. Дійсно 05.11.24 вона, попередньо повідомивши відділ поліції про намір зайти в квартиру з метою проведення технічного обслуговування системи газопостачання, прийшла з майстром в під`їзд будинку. Проте квартири їй ніхто не відчинив . Їй не було відомо про те, що у помешканні перебуває малолітня ОСОБА_2 . Відтак, жодного правопорушення відносно малолітньої дитини нею не було вчинено.

Представник малолітньої потерпілої , ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснила, що дійсно згідно судового рішення квартира за адресою АДРЕСА_2 була визнана його приватною власністю. Проте як вона, так і їх діти є зареєстрованими та постійно проживають там, так як не мають іншого житла. Вона несе всі витрати по утриманню нерухомого майна. Проте, мати її колишнього чоловіка постійно намагається конфліктувати, створюючи проблеми для їх безперешкодного користування житлом. Вона не визнає дітей, що народились в шлюбі з ОСОБА_4 своїми внуками, тому не зважає на їх психологічний стан та здоров`я у боротьбі за нерухоме майно. 05.11.24 на їй зателефонувала дільничний інспектор Т. Нагула та повідомила, що разом з ОСОБА_1 перебуває під дверима квартири, оскільки остання , як представник власника згідно доручення бажає зайти в квартиру. Оскільки завчасно її ніхто не попереджав про такий візит колишньої свекрухи, то вона попросила дільничну почекати 25-30 хв., щоб вона мала змогу приїхати та відчинити двері. При цьому вона повідомила дільничній про те, що в квартирі є малолітня дитина , тому просить її не турбувати до приїзду матері. Вона чула як дільнична повідомила цю інформацію ОСОБА_1 та розірвала зв`язок. Вона відразу вирушила додому, проте за кілька хвилин до неї телефонувала донька, яка була налякана та повідомила, що невідомі ламають двері в квартиру. За період, що був їй потрібен щоб доїхати додому, дитина дзвонила їй неодноразово, так як дуже налякалась. Крім того, телефонували і сусіди, оскільки в коридорі стояв шум і невідомі їм люди ламали двері до квартири. Це непоодинокі випадки, коли ОСОБА_1 , ігноруючи право дітей на проживання в квартирі, намагається їх позбавити житла. В результаті подій, що відбулись 05.11.24 , вона змушена була звертатись за допомогою до психолога, оскільки у дитини порушився сон, вона боїться сама залишатись вдома, реагує на гучні звуки. Просила притягнути особу, що вчинила психологічне насильство відносно її малолітньої дитини,до відповідальності.

Допитаний свідок ОСОБА_5 пояснила, що 05.11.24, коли виходила гуляти з собаками, побачила на сходовій клітці ОСОБА_1 , невідомого чоловіка (майстра) та дільничу ОСОБА_6 . При цьому невідомий чоловік ламав замок на дверях квартири, де живе ОСОБА_3 з дітьми. Оскільки неодноразово вона була свідком конфліктів за участі ОСОБА_1 , свідок поцікавилась, чи мають вказані особи право заходити в квартиру. Також свідок повідомила, що в квартирі є дитина, яку вони можуть налякати. Проте як ОСОБА_1 так і невідомий чоловік її слова проігнорували. Вона ж зателефонувала та повідомила про вказані обставини ОСОБА_3 , яка вже їхала додому.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме : протоколом серії ВАД № 390004 від 26.11.2024; заявою в ВП за зверненням ОСОБА_3 від 06.11.2024 року, заявою ОСОБА_1 від 06.11.2024, висновки огляду дитячого невролога від. 20.11.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відеозаписом наданим відділом поліції, показаннями свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні та іншими матеріалами адміністративної справи.

Зокрема, ОСОБА_1 , як і власник майна - ОСОБА_4 не звертались до суду з позовною заявою з приводу того, що їм чинять перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 . За вказаною адресою правомірно проживає ОСОБА_3 та двоє її малолітніх дітей, якій там зареєстровані. Відсутні докази того, що ОСОБА_1 до події, що мали місце 05.11.24 р. повідомляла ОСОБА_3 про бажання зайти в квартиру за вказаною адресою, з метою проведення компетентною організацією будь-яких робіт з приводу ремонту газового обладнання. Натомість, з повідомлень дільничного інспектора та свідка ОСОБА_5 , ОСОБА_1 достеменно було відомо про те, що в квартирі за закритими дверима перебуває малолітня дитина. Саме з ініціативи ОСОБА_1 велись роботи по демонтажу замка на дверях квартири АДРЕСА_3 та такі роботи були гучними , так як викликали занепокоєння у сусідів будинку. Відтак, суд приходить до висновку, що малолітня ОСОБА_2 , яка почувала себе в безпеці у влавному житлі , перебувала без підтримки матері, дійсно відчула психологічний стрес в період, коли невідомі люди ламали двері до квартири.

Таким чином, в судовому засіданні був встановлений склад адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру, яка підтверджена належними доказами.

З урахуванням фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства.

Оглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, пояснення свідка, враховуючи особу правопорушника, суд приходить до висновку, що її вина доведена, дії за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП кваліфіковані вірно, а тому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та оштрафувати її на 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн (триста сорок гривень) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн ( шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Є. Зима