Справа №: 716/2253/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025

суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Шевчук Р.М., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, що надійшов від відділення поліції №3 (м.Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150049 від 13.10.2024 року, ОСОБА_1 , 13 жовтня 2024 року о 22-57 год. в с. Погорілівка по вул.Стуса,1 Чернівецького району Чернівецької області, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 правил дорожнього руху України.

Вказані порушення діючого законодавства підпадають під дію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході судового розбирання ОСОБА_1 вину в скоєному заперечував. Пояснив, що в той вечір, коли його зупинили працівники поліції він не вживав алкоголь. Просив долучити до матеріалів справи медичний акт №926 від 30.10.2024 року про обстеження стану здоров`я виданий ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня».

В його інтересах адвокат Балакін В.М., підтримав подане до суду письмове клопотання про закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення. При цьому вказував, що працівником подіції при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 не були роз`яснені процесуальні права; наявний в матеріалах справи відеозапис є не належним доказом, оскільки в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, не вказано, що він (запис) додається до протоколу. Крім того, зазначав, що на відтвореному відео відсутня дата та година його запису, а сам запис, на його думку, не є безперервним. Також звернув увагу суду на те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`янінння та в направленні на огляд водія відсутній підпис особи, яка склала вказані документи, а тому вони також є неналежними доказами.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , його представника Балакіна В.М., дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, приходить до наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Положення ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом, при цьому мала ознаки сп`яніння, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, встановлення яких є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановлено, що підставою зупинення транспортного засобу водія ОСОБА_1 є керування транспортним засобом в темну пору доби з технічною несправністю, а саме на т.з. не працював лівий габарит, вказана ними діями порушено п.31.4.7 ПДР України, про що була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3259063 від 13.10.2024 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Наведене підтверджує правомірність зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 ..

В ході судового розбирання встановлено, що досліджені відеоматеріали з нагрудного реєстратора № 758827, повністю підтверджують події та обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №150049 від 13 жовтня 2024 року. Посилання представника ОСОБА_2 на те, що особі яка притягується до адмінвідповідальності не роз`яснені права спростовується переглянутим відеозаписом, крім того в протоколі (п.13 протоколу про адміністративне правопорушення) ОСОБА_1 власноручно поставив підпис про те що права йому були роз`яснені, а з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень, згідно з ст. 63 Конституції України (п.14 протоколу про адміністративне правопорушення), що свідчить про його обізнаність із правами. Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 , без зауважень.

Щодо пояснення адвоката Балакіна В.М. про відсутність дати запису, то дана обставина спростовується відеозаписом переглянутим за допомогою застосункаMPC-HC (Nightly) з якого вбачається в нижній частині екрану наявність текстових даних з датою запису та номером камери, прізвищем поліцейського.

Крім того не відповідає дійсності твердження про відсутність безперервності відео, оскільки на дослідженому відео від 13.10.2024 року є дійсно пауза на 23.29.00 яка триває одну секунду, тобто відео фіксація продовжена на 23.29.01.

З Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13.10.2024 року вбачається що водій ОСОБА_1 відмовився від проведення оглядку на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер».

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2025 р. вбачається, що о 23.35 год. ОСОБА_1 направлявся до ОСОБА_3 для проведення огляду. В медичний заклад не доставлявся, відмовився (а.с.4).

Не заслуговують на увагу доводи адвоката, що акт огляду та направлення на огляд є неналежним доказом в даній справі, оскільки в них заповнені всі необхідні реквізити, які передбачені цим актом.

Посилання адвоката на відсутність підписів в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акті огляду, а відтак твердження про те, що ці докази не належні - не відповідають дійсності, оскільки в самих бланках вказаних документів відсутня графа «підпис», при цьому в кожному з цих документів вказане прізвище, ім`я, по батькові працівника поліції « ОСОБА_4 ».

Суд вважає нікчемним твердження адвоката про те, що законних підстав для складання протоколу у поліцейських не було, оскільки з наявних справі письмових доказів не вбачається порушення порядку складання протоколу.

Пояснення ОСОБА_1 про те що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння суд не бере до уваги, оскільки йому в вину ставиться не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння а відмова пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тобто порушення п.2.5, а не п.2.9 ПДР

Суд зауважує, що з дослідженого відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_5 на 23.28 год. говорить, що «…зі ставу іду випили по 50 грам», вказані слова судом беруться до уваги не як доказ винуватості по даній справі, а як характеризуюча риса особи порушника, оскільки вони суперечать його поясненням даним в ході судового розгляду.

Крім того, водій ОСОБА_1 на початку погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатору «Алкотест Драгер», однак коли через три хвилини екіпажем поліцейських пристрій було доставлено на місце зупинки, він відмовився його проходити, також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

При цьому ОСОБА_1 працівник поліції пояснював, що в разі його незгоди з результатом огляду вони доставлять його в медичний заклад для огляду, а також наслідки відмови від проходження огляду.

Диспозицією ст. 130 КУпАП, передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Тобто, якщо водій на місці зупинки транспортного засобу відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів чи відмовляється пройти такий огляд в медичній установі, то своїми діями він порушує вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Також слід звернути увагу, що з відеозапису не вбачається жодних дій поліцейських, які б свідчили про їх упередженість, чи не відповідали б вимогам Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП та інших підзаконних нормативно-правових актів.

Підсумовуючи вищенаведене, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством,Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України,водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є саме обов`язком водія, а не його правом, а працівник поліції, як уповноважена законом особа, спілкуючись безпосередньо з водієм може виявити перелічені вище зовнішні ознаки сп`яніння, що є підставою для направлення водія для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, ОСОБА_1 , реалізовуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Суд, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи сторони захисту не можуть слугувати підставою закриття провадження у справі, оскільки не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконливого висновку, що наявні у справі докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, суд вважає, що для попередження вчинення правопорушень в майбутньому на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 33-35, 38, 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Шевчук Р.М.