Справа №: 148/2594/24
Провадження №: 3/148/8/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: Ковганича С.В.

захисника правопорушника Мовчана В.В.

за участю правопорушника ОСОБА_1

розглянув матеріали, які надійшли з Тульчинського РВП ГУ НП у Вінницькій області про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , притягується до адміністративної відповідальності за порушення ст.130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 08.11.2024 о 18:20 год. в с. Кинашів Тульчинського району ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2106» д/н НОМЕР_1 без зовнішніх світлових приладів. При перевірці документів були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах із порожнини рота, почервоніння обличчя, а також не стійка хода, від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вини у вчиненні даного правопорушення не визнав і пояснив, що 08.11.2024 приблизно о 18:00 год. він на своєму автомобілі «ВАЗ 2106» д/н НОМЕР_1 проїжджав с. Кинашів Тульчинського району і в автомобілі почало пропадати світло фар і він зупинився на узбіччі щоб полагодити автомобіль. Через декілька хвилин біля нього зупинився службовий автомобіль поліції. Працівники поліції підійшовши до нього сказали пред`явити документи, однак він їх не пред`явив, так як забувся вдома. Після чого працівник поліції повідомив, що від нього чути запах алкоголю. Він повідомив, що алкоголю не вживав, працівники поліції запропонували пройти освідування за допомогою приладу «Драгер», проте як виявилось даний прилад у них був відсутній і він погодився їхати до лікарні, щоб пройти освідування там. Прибувши до лікарні, їм повідомили. що прилад «Драгер» відсутній, після чого працівники поліції повідомили, що складають відносно нього протокол за керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за відмову від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Від освідування він не відмовлявся. Вважає, дії працівника поліції за керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не правомірними, а притягнення його до адміністративної відповідальності за дане правопорушення безпідставним. Оскільки він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в той час як обставини, щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння були встановлені з порушенням порядку, що передбачені Законом.

Захисник правопорушника, адвокат Мовчан В.В. в судовому засіданні вказав на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП та закриття провадження в справі на підставі ст. 247 ч. 1 п.1 КУпАП. При цьому також вказав на порушення зі сторони працівників поліції вимог КУпАП щодо складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП. Крім того, вказав, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи, а саме акт огляду та направлення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінняне відповідають обставинам зафіксованим нагрудною камерою працівників поліції, а отже не можуть бути належними та допустимими доказами, так як не відповідають матеріалам справи..

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію захисника, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративні правопорушення від 08.11.2024 (а.с.2), акт огляду та направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.3,4), СDдиск (а.с.8), приходжу до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Диспозиція ст.130 ч.1 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 266 ч. 2 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків.

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 169146 від 08.11.2024, на переконання суду за своїм змістом не відповідає вимогам ст. ст. 251, 256, 266 КУпАП, оскільки зазначена у протоколі інформація не відповідає долученим до матеріалів справи документам та показам в судовому засіданні самого правопорушника. Зокрема, матеріали справи про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 містять розбіжності, а саме в акті огляду та внаправленні на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вказано, що ОСОБА_1 відмовився від освідування, проте останній не відмовлявся від проходження освідування, окрім того не встановлено суті правопорушення, які саме дії інкримінують правопорушнику чи керування в стані алкогольного сп`яніння чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану сп`яніння. Дії працівників поліції не відповідають вимогам Інструкції, КУпАП та нормативно-правовим актам.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність настає саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Оглянутий відеозапис, який долучений до матеріалів справи на переконання суду не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки не містить доказів саме керування автомобілем ОСОБА_1 08.11.2024 з ознаками алкогольного сп`яніння, окрім того відеозапис не містить відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, якщо така відбувалась, а навпаки останній не відмовлявся від проходження освідування як на місці так і в медичному закладі, відсутність приладу «Драгер», як в працівників поліції так і в медичному закладі не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Натомість після прибуття до медичного закладу, ОСОБА_1 , перебуваючи з працівником поліції, який не проводив відеозапис на нагрудну камеру, на протязі майже 25 хвилин, після чергового запитання про проходження освідування працівниками поліції, які повідомили, що необхідно чекати невизначений проміжок часу на доставлення їм приладу, вказав, що він відмовляється від такого освідування. Слід зазначити, що вказана відмова відбулась не на місці зупинки транспортного засобу, і не в медичному закладі. Як пояснив ОСОБА_1 , така відмова відбулась в зв`язку з недовірою до дій працівників поліції.

З наведеного слідує, що працівниками патрульної поліції не було дотримано встановленого законодавством України порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що в свою чергу спростовує вчинення останнім інкримінованого йому правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме відмови пройти відповідне обстеження.

Суд приходить до висновку, що матеріалами адміністративної справи не встановлено, того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду відповідно до вимог чинного законодавства. Отже на переконання суду відсутні суб`єктивна та об`єктивна сторони зазначеного правопорушення, які є обов`язковою складовою будь-якого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 266 ч.3,4 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення

Проходження огляду на стан сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року (надалі Інструкція).

Згідно розділу 2 п.12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. N 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно висновків Верховного Суду у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Положеннями статті 242 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України, суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як роз`яснено у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу у рух та зворушення з місця.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провівши аналіз зібраних по справі доказів, суд прийшов до висновку, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 , працівником поліції в повній мірі не дотримано вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП. Дії працівників поліції не відповідають вимогам Інструкції, КУпАП та нормативно-правовим актам зазначеним вище.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення працівником поліції не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення ним адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке на доказах не ґрунтується.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Згідно ст. 129 п. 2 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В зв`язку з відсутністю об`єктивних доказів у справі, суд позбавлений можливості встановити винність чи невинність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

З урахуванням пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріалів справи та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, тому провадження по справі відлягає закриттю на підставі п. 1, ч. 1, ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 130, 247 п.1, 245, 256, 280, 284, 284 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , за порушення ст. 130 ч.1 КУпАП провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя: