Справа №461/139/25
Провадження №3/461/226/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 26.11.2024 року о 16 год. 42 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Галицька, 15, шляхом вільного доступу викрала з торгового залу магазину «Єва» товар, а саме: туш для вій «Евевлін Екстеншен Волюм» та тональний крем марки «Патріція Ледо» на суму 136 гривень 60 копійок, без ПДВ.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , органом поліції кваліфіковано за ч.1 ст.51 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. В письмових поясненнях факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП визнала повністю, просила суд не застосовувати суворого стягнення.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, що притягається до відповідальності.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши особу, суд приходить до такого висновків.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП України стверджується зібраними по справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 390289 від 23.12.2024 року;

- заявою керуючого магазину «Єва» від 26.11.2024 року;

- довідкою про вартість товару від 26.11.2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26.11.2024 року.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст.13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

При накладенні адміністративного стягнення щодо неповнолітньої ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

До обставин, які відповідно до ст.34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд відносить вчинення правопорушення неповнолітньою особою Обставин, які відповідно до ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність неповнолітньої ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративні правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого неповнолітньою ОСОБА_1 правопорушення, її особу та ступінь вини, а також той факт, що її діями не було завдано значної шкоди, суд, враховуючи положення ст.13 КУпАП, вважає за можливе та достатнє для його виправлення, а також для запобігання вчинення нею нових правопорушень, доцільним буде застосувати до неповнолітньої ОСОБА_1 заходи впливу, передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді попередження.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення суддею постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн.

Заходи впливу, передбачені ст.24-1 КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст.23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Відтак, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Враховуючи те, що до неповнолітньої ОСОБА_1 , застосовано захід впливу - попередження, яке не є адміністративним стягненням, суд прийшов до висновку, що сума судового збору стягненню не підлягає

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 51 КУпАП та застосувати до неї, як до неповнолітньої особи заходи впливу, передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Х.М.Мисько