ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року місто Київ

Справа № 752/16421/24

Провадження № 33/824/577/2025

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 724116, 17.07.2024 о 07:00 у Голосіївському районі м. Києва водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen Jumper, номерний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Саперно-Слобідській у м. Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнув судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 24 жовтня 2024 року, відповідно до поштової відмітки, подав через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 , а в поліцейських були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу.

Зокрема, не зафіксовано подій від моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 о 07:00 та до 07:26 хоча в цей проміжок часу ОСОБА_1 пересів із пасажирського на водійське місце, а тому суттєво хвилювався, що працівники поліції на це звернуть увагу, оскільки зупинку здійснював один наряд поліції, а складав протокол інший.

Також відсутній відеозапис подій з 07:39 до 08:00, у ході яких поліцейський підійшов до ОСОБА_1 і дозволив останньому керувати транспортним засобом, тобто не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом всупереч положень ст. 266 КУпАП.

Звертає увагу, що всупереч вимог ч. 1 ст. 265-2 КУпАП транспортний засіб не було ні затримано, ні заблоковано, відповідного запису в протоколі немає, що додатково вказує на відсутність порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що працівники поліції не оформили та не вручили ОСОБА_1 письмового направлення для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а долучене до матеріалів справи направлення було складене поза часом складення протоколу, а тому не може бути взяте до уваги.

Указує про безпідставність відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання захисника від 14.10.2024 про витребування доказів через вказівку на можливість захисника самостійно вжити заходів для збирання доказів, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 9 КУпАП суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. А тому суд повинен був запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Муляр А.М. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

ОСОБА_1 суду пояснив, що в той день дійсно керував транспортним засобом до станції метро «Шулявська», однак потім в нього заболів зуб, а тому він вирішив передати право керування транспортним засобом своєму начальнику - ОСОБА_3 , якого він навчав водінню.

ОСОБА_4 пояснив, що саме він був тим адвокатом, який надав ОСОБА_1 пораду відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння без попереднього складення протоколу про адміністративне затримання. На запитання головуючого судді зазначив, що в телефонній розмові із ОСОБА_1 , останній не вказував про те, що транспортним засобом не керував.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 17 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність як за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За логікою цього складу адміністративного правопорушення відмовою є свідома, вольова та цілеспрямована поведінка водія, за якої він після отримання від працівника поліції законної вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснення порядку його проходження та наслідків відмови від проходження огляду не вчиняє дій, які від нього вимагаються та/або своїми діями перешкоджає виконанню таких дій.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

а) наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), тобто:

1) порушення координації рухів;

2) порушення мови;

3) виражене тремтіння пальців рук;

4) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

5) поведінка, що не відповідає обстановці.

б) звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

в) сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

г) почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 724116 від 17.07.2024, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (надалі по тексту - Інструкція № 1395) та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376 (надалі по тексту - Інструкція № 1376);

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейських (вміщений на лазерний компакт-диск), де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 17.07.2024.

Вважав, що наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу кермувальника установлено на підставі паспорта, роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та його підписання ОСОБА_1 відмовився, про що у протоколі здійснено відповідну відмітку.

Суд (суддя) виходив з того, що авто під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на блок посту при з`їзді з мосту Південного, рух по якому обмежено рух в період дії воєнного стану, на вул. Саперно-Слобідську. У кермувальника перевірено документи, з`ясовано, що він не має посвідчення водія при собі, адже його було вилучено у зв`язку з настання дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 , виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, з`ясовано, зі слів водія, що він інколи вживає наркотичні речовини, проведено перевірку зіниць очей (реакція на світло), пальце-носову пробу, вказано на його обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, надано час для спілкування з адвокатом на прохання водія (в телефонному режимі), повідомлено, що процедура огляду займатиме орієнтовно пів години, роз`яснено на неодноразові запитання ОСОБА_1 що до нього не застосовуватиметься адміністративне затримання, прийнято відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, вказано на документи і відеозаписи, що до протоколу додається, повідомлено про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, повідомлено про права, зафіксовано відмову від отримання і підписання примірника протоколу, повідомлено про застосування заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення - відсторонення від керування транспортним засобом.

Досліджений відеозапис не викликав у суду першої інстанції жодних обґрунтованих сумнів у тому, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу Citroen, про що свідчить весь характер спілкування між правоохоронцями і водієм, відсутність жодних заперечень з боку ОСОБА_1 і його пасажира цього факту, а тому пояснення захисника повністю спростовуються фактичними обставинами, а тому відхиляються як такі, що не відповідають дійсності.

Суд вказав, що ОСОБА_1 як особа, яка отримувала посвідчення водія, є таким, що проходив підготовку в автошколі за для його отримання, де одним з основних напрямків підготовки, як і під час здачі іспитів на право керування транспортним засобами, є знання Правил дорожнього руху.

Щодо посилань захисника на те, що ОСОБА_1 віз сніданки для військових та є волонтером, багато працює, то суд першої інстанції визнав ці обставини такими, що не свідчать про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Вважав, що жодних документів, з яких можна було б установити, що відмова віл проходження огляду водія на стан наркотичного сп`яніння була зумовлена обставинами крайньої необхідності суду не подано.

Твердження захисника про те, що відеозапис не є безперервним визнав такими, що не підтвердилися у ході судового розгляду.

Суд першої інстанції вважав, що відсутність на відеозаписі моменту зупинки транспортного засобу Citroen не свідчить про відсутність доказів, достатніх для установлення події і складу адміністративного правопорушення. Більше того, приписи ст. 266 КУпАП вказують на обов`язковість застосування технічних засобів відеозапису процедури огляду водія на стан сп`яніння, а не обставин його перебування за кермом, зупинки автомобіля.

У протоколі наявне посилання на застосування технічного засобу відеофіксації - нагрудну камеру 472999, відеозапис з якої і було приєднано до матеріалів справи при їх формуванні та направленні до суду, а також посилання на приєднання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Відсутність у бланку протоколу про адміністративне правопорушення вказівки на носій, на який здійснено поміщення відповідного файлу з відеозаписом не призводить до неналежності, недостовірності як самого протоколу про адміністративне правопорушення, так і компакт диску для лазерних систем зчитування, на який уміщений відповідний відеозапис процедури, застосованої до водія ОСОБА_1 .

Визнав лінією захисту вказівки захисника на те, що ОСОБА_1 зупинили саме о 07:00 і що має існувати відеозапис з нагрудної камери поліцейського з 07:00 до 07:25, оскільки позиція захисту в частині того, що ОСОБА_1 взагалі не перебував за кермом транспортного засобу Citroen, оскільки це цілком спростувалося в ході судового розгляду.

Щодо невідповідності часових проміжків, вказаних у протоколі і зафіксованих на відеозаписі, суд зазначив, що представлений суду відеозапис розпочинається о 07:26, а тому логічним є висновок про те, що ОСОБА_1 кервав авто о 07:25, в тому числі і о 07:00, адже він сам пояснив, що рухався з вул. П. Тичини, що на Лівому березі м. Києва.

При цьому суд керувався сукупністю наявних доказів, а не самим лише протоколом про адміністративне правопорушення та зазначив, що таких невідповідностей процедури, застосованої до ОСОБА_1 , які б свідчити про порушення основоположних прав та свобод особи та були б достатніми для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП не віднайдено, а доказів зворотного представлено не було.

Визнав, що невідповідність протоколу в частині того, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 07:00, а не о 07:25, тоді як до самого авто працівники поліції підійшли о 07:26, тобто невідповідність часу у 25 хвилин не впливає на можливість установлення події та складу адміністративного правопорушення та не є суттєвим порушенням, яке спростовує склад і подію.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, її доводи фактично повністю відтворюють зміст письмових пояснень, поданих до суду першої інстанції, та яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Зокрема такими є доводи щодо безпідставності зупинки транспортного засобу, відсутності відеозапису подій від моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 о 07:00 та до 07:26, недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів щодо помилковості висновків суду першої інстанції в цій частині, апеляційним судом не встановлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права в цій частині аби піддавати сумніву встановлені судом першої інстанції обставини та переглядати його висновки по суті розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому апеляційний суд відхиляє такі доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що в зазначений проміжок часу ОСОБА_1 пересів із пасажирського на водійське місце, а також про те, що зупинку здійснював один наряд поліції, а складав протокол інший є необґрунтованими, оскільки висловлені лише під час розгляду справи в суді та про такі обставини ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 на відеозаписі не повідомляв. Клопотання про допит як свідка ОСОБА_2 сторона захисту не заявляла, внаслідок чого апеляційний суд доходить висновку про надуманість таких доводів, висловлених з метою уникнення від адміністративної відповідальності, враховуючи доведеність факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Доводи про порушення поліцейськими приписів ст. 266 КУпАП в частині не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом зафіксовано на відеозаписі, а доводи скаржника про те, що в подальшому він продовжив керувати транспортним засобом є необґрунтованими.

Так само необґрунтованими є доводи скаржника про те, що всупереч вимог ч. 1 ст. 265-2 КУпАП транспортний засіб не було ні затримано, ні заблоковано, відповідного запису в протоколі немає, оскільки положення цієї статті не передбачають необхідності застосування таких заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи про необхідність оформлення та вручення письмового направлення є надуманими та безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах закону. Обов`язок особи пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння виникає не з моменту вручення їй такого направлення, а в силу вимоги поліцейського згідно з п. 2.5 ПДР України.

Як видно на відео, поліцейський вимоги закону виконав в повному обсязі, проте ОСОБА_1 беззастережно відмовився від проходження такого огляду.

Крім того, за приписами п. 9 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством в цілому не передбачено вручення письмового направлення до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду.

Висновок суду про відмову в задоволенні клопотання захисника від 14.10.2024 про витребування доказів є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до незгоди скаржника із вказівкою суду першої інстанції на можливість захисника самостійно вжити заходів для збирання доказів.

Посилання скаржника на ч. 4 ст. 9 КУпАП про те, що «суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи» є безпідставними, оскільки стаття 9 КУпАП має назву «Поняття адміністративного правопорушення» та не містить частини четвертої.

За змістом норми апеляційний суд встановив, що насправді захисник Радійчука М.М. використав конструкцію ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює «Змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі» та жодним чином не стосується проваджень у справах про адміністративні правопорушення, оскільки КАС України не входить до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, розумних сумнів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не викликають, порушень щодо порядку отримання доказів, що містяться в матеріалах справи не наводять, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки відповідає обставинам справи та наявним у ній доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа