ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/35/25 Справа № 216/4870/24 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м.Кривий Ріг

13.01.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при секретарі судового засідання Серженко Л.К. апеляційну скаргу захисника Зайцева О.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.09.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

за участю захисника Зайцева О.В.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

в с т а н о в и л а :

Постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Зайцевим О.В., який в апеляційній скарзі:

- вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення із істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, належним чином не дослідив всіх доказів та фактичні обставини справи, сформував упереджене ставлення під час розгляду справи;

- вважає, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом;

- вказує, що у порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» ОСОБА_5 не був зупинений працівниками поліції, тобто відсутні підстави для висловлення йому вимоги огляду на стан сп`яніння;

- наголошує, що працівники поліції не проводили первинний огляд ОСОБА_5 на стан сп`яніння, щоб стверджувати, що він мав ознаки сп`яніння та вимагати від нього огляду, ОСОБА_1 поводився природно, мова розбірлива та чітка, на питання працівників поліції відповідає чітко, рухи тіла звичайні;

- вважає, що при висловлені вимоги працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП, та такий огляд є недійсним;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дійшов до наступних висновків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 02.07.2024р., о 00:39год. у м. Кривому Розі, по вул. 123-ї Бригади територіальної оборони, біля буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. За даним фактом 02.07.2024 уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровської області ДПП складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №736685, за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення, який складено правомочною посадовою особою, у встановленому законом порядку;

- відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано як 02.07.2024, о 00 год. 39 хв., у м. Кривому Розі, по вул. 123-ї Бригади територіальної оборони, біля буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після паркування транспортного засобу в гараж, на вимогу працівників патрульної поліції щодо проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, відмовився.

Суд першої інстанції вважав, що зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, при цьому відсутні докази, які б їх спростовували.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не може погодитись із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП належним чином не дослідив та не оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, вважає їх слушними з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції дослідивши хронологію фактичних обставин справи та сукупність доказів, які містять матеріали справи про адміністративне, дослідивши матеріали відеозаписів з бодікамер, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, встановив наступні фактичні обставини.

Так, відповідно до відеозапису вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі прибувають до двору багатоквартирного будинку за викликом невідомої особи нібито через порушення громадського порядку через гучну музику, проте даного факту не виявляють. При спілкуванні за допомогою мобільного телефону із невідомою особою працівники поліції з`ясовують, що невідомі особи покинули вказане місце, та можливо вони перебувають у гаражному кооперативі.

При перевірці отриманої інформації працівники поліції покидають розташування житлової забудови та протягом певного часу на службовому автомобілі рухаються до території гаражного кооперативу, та в об`єктив відео реєстратора з патрульного автомобіля потрапив момент, як автомобіль ОСОБА_1 без увімкненого зовнішнього освітлення заїжджає до освітленого приміщення відчиненого гаражу.

У подальшому відеозапис продовжується з нагрудних бодікамер працівників поліції, відповідно до яких вбачається, що перебуваючи у приміщенні гаражу ОСОБА_1 виходить за автомобіля, після чого відбувається його спілкування з працівниками поліції, які висловлюють ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився. Також біля приміщення гаражу знаходяться двоє осіб чоловічої статі, серед яких свідок ОСОБА_4 .

За даним фактом працівниками поліції було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови водія транспортного засобу від огляду на стан сп`яніння у встановленому поряду.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 02.07.2024р. складеного інспектором ОСОБА_6 факт правопорушення зафіксовано в м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, вул. 123-бригади територіальної оборони, біля буд, № 1.

(а.с. 1)

Відповідно до змісту рапорту, складеному працівником поліції Суворовим Р.І. встановлено, що під час несення служби в нічну зміну екіпажем «Буран-305» було виявлено т/з КІА-СІД н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 із ознаками сп`яніння. Водій від оглядну на стан сп`яніння відмовився. При цьому місце вчинення адміністративного правопорушення у рапорті не вказане.

(а.с. 5)

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи матеріали відеозапису та зміст протоколу про адміністративне правопорушення, вбачає, що фактичні обставини справи містять розбіжності у наведених вище доказах, оскільки відповідно до відеозапису подія відбувається на території розташування гаражних будівель, при цьому, відповідно до відеозапису, працівники поліції покинули житлову забудову для пошуку невідомого автомобіля, з якого гучно грала музика.

Суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, та дослідивши наявні докази, вважає наголосити наступне.

Відповідно до вимог п. 1.1 ПДР України ці правила відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Слід вважати керування транспортним засобом як умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Відповідно о вимог ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Відповідно до вимог ст. 1 ЗУ «Про Дорожній рух», цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху.

Аналізуючи наведені вимоги закону, слід враховувати, що дії учасників дорожнього руху невід`ємно пов`язані із суспільними відносинами, в яких вони приймають безпосередню участь, як безпосередні суб`єкти цих відносин та своїми діями не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Суд першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи та дослідженні доказів, зокрема відеозапису, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 за фактом керування транспортним засобом по вул. 123-бригади територіальної оборони, біля буд, № 1, не звернувши увагу на невідповідність місця події згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення та фактичного місця події згідно відеозапису з бодікамер.

Суд апеляційної інстанції вважає наведену обставину істотною, та яка повинна бути врахована при встановленні фактичних обставин справи, оскільки у даному випадку слід констатувати, що відповідно до відеозапису зафіксований факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 виразився у виконанні ним заїзду до приміщення гаражу. При цьому слід наголосити, що зовнішнє освітлення автомобіля не було увімкнено у темну пору доби, що дає підстави вважати, що автомобіль до цього не перебував у русі, оскільки рухатись без освітлення вночі неможливо. Таким чином основним доказом факту керування транспортним засобом, яким є відеозапис зі службового автомобіля, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 виконав обмежену дію у часі та просторі, що дає підстави вважати, що дії ОСОБА_1 не перебували у взаємозв`язку із суспільними відносинами, які регулюють безпеку дорожнього руху у широкому розумінні цього терміну, оскільки ОСОБА_1 в цей час не перебував на автомобільній дорозі, вулиці, залізничному переїзди або іншому місці, призначеному для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів, зокрема і враховуючи час події 01:10год.

Допитані судом апеляційної інстанції працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_2 вказали, що прибули за адресою в АДРЕСА_2 за викликом невідомої особи щодо гучного увімкнення музики, проте за вказаною адресою нікого не було встановлено, та вони за повідомленням невідомої особи поїхали з двору будинку за місцем розташування гаражів, де побачили,як автомобіль ОСОБА_1 заїжджає до приміщення гаражу. Крім ОСОБА_1 біля гаражу знаходились ще двоє осіб чоловічої статі. Працівники поліції біля гаражу запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проте він відмовився, про що був складений протокол, в якому місцем правопорушення було зазначено АДРЕСА_2 .

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 показав, що він разом ОСОБА_1 перебував у приміщенні його гаражу, автомобіль перебував поряд з гаражем. Коли вони вирішили йти по домівках ОСОБА_1 на автомобілі заїхав до приміщення гаражу, вимкнув двигун, стали зачиняти гараж. Після цього до гаражу прибули працівники поліції та висловили ОСОБА_1 вимогу огляду на стан сп`яніння. Він особисто не пам`ятає достеменно всіх обставин зі сплином тривалого часу.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 документів він є власником гаражного боксу № НОМЕР_2 площею 43м2, який розташовано в товаристві закритих стоянок «Автомобіліст» м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції не може дійти до беззаперечного висновку, що наведені дії ОСОБА_1 посягали на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, оскільки фактично свідки, потерпілий чи інші особи, яким би могла бути завдана шкода його діями відсутні.

У рішенні ЄСПЛ «Вєрєнцов проти України» від 11.04.2013р. зазначено, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу «ніякого покарання без закону», що закріплений у ст. 7 ЄКПЛ.

Відповідно, у випадках, коли національне законодавство допускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, застосуванню до особи підлягає найбільш сприятливий для неї підхід і відповідно вирішення колізій у законодавстві повинно тлумачитись на її користь.

В свою чергу множинне тлумачення закону впливає на «якість закону», що є невід`ємною частиною верховенства права. У даному випадку не можливо однозначно застосувати закон, оскільки подія має множинне тлумачення, яке не можливо застосувати при встановленні винуватості особи за принципом «поза розумним сумнівом».

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки його дії мали обмежене розповсюдження, при вчиненні яких не зачіпались приватні та публічні інтереси.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги захисника слушними, постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Зайцева Олександра Вікторовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.09.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.04.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя