КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі секретаря судового засідання Бойко Д.О., захисника ОСОБА_1 - адвоката Широкоряда Я.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Шабельнікова А.В.на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,українця, громадянина України, уродженця м. Одеси, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватиму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що18 березня 2024 року о 21 годині 57 хвилин по вул. Ю. Іллєнка, 14 в м. Києві, керував автомобілем марки Мерседес, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер. Результат тесту 0,31% проміле. Тобто ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Шабельніков А.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року скасувати та постановити нову постанову, якою провадження щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтуваннясвоїхвимогвказав, щоперебування особи в стані алкогольного сп`яніння не за кермом та не в транспортному засобі, який не є в стані руху, а знаходиться в нерухомому стані не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм транспортного засобу Мерседес таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням водія такого транспортного засобу. Жодного протоколу чи постанови за порушенням ОСОБА_1 будь-яких ПДР України складено не було. Із матеріалів справи та відеозапису не можливо встановити, яким саме чином працівники поліції встановили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння і які саме. Більш того, відеоматеріали, які містяться в матеріалах справи не містять безперервної фіксації.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_1 - адвоката Широкоряда Я.Р., який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі адвоката Шабельнікова А.В. та просив їх задовольнити;дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги та відповіді на запитання суду, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 720825 від 18березня 2024 року, підтверджуються також наявними у справі та дослідженими під час її розгляду в суді доказами, а саме: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою результату тесту газоаналізатора Drager-Alcotest 6820 прилад № ARJL - 0301, з результатом тесту 0,31 % проміле; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № 475807, іншими матеріалами у їх сукупності.

Погоджуюсь із зазначеними висновками судді, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як це прямо передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Крім того, як передбачено пунктами 7, 10 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 Інструкції). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Враховуючи вимоги вищенаведених нормативних актів, а також обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги його захисника щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також щодо винесення оскаржуваної постанови з грубим порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Це стосується також доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Шабельнікова А.В. про те, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , причин зупинки та встановлення підозри у перебуванні водія у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, незалежно від наявності чи відсутності вказаних відомостей, вони не спростовують доведеності належними та допустимими доказами того факту, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як вірно зазначено у постанові суддею першої інстанції: - твердження з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом, дослідженим судом на якому на запитання поліцейського ОСОБА_1 чітко вказує, що саме він керував автомобілем. А тому, посилання сторони захисту про те, що саме ОСОБА_2 керувала транспортним засобом є такими, що спрямовані на ухилення від притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Крім того, на запитання суду захисник Широкоряд Я.Р. конкретних відповідей не надав, не зміг пояснити чому працівниками поліції було складено протокол саме на ОСОБА_1 та саме він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, а не ОСОБА_2 , яка за його версією керувала транспортним засобом.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, зокрема про те, що відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки він не є безперервним, а сам запис здійснений з грубим порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, то судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, було проведено без дотримання вимог, передбачених ст. 266 КУпАП та Інструкцією від 09.11.2015 № 1452/735, а оформлені за його результатами документи були складені з істотними порушеннями або не відповідали вимогам закону.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для визнання доказів, у тому числі відеозапису, на підставі яких ґрунтується оскаржуване судове рішення, неналежними та недопустимими.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, які були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова, винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, оскільки вина ОСОБА_1 доведена сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, в той час як доводи поданої апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Шабельнікова А.В., суд апеляційної інстанції вважає необхідним прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_1 - адвоката Шабельнікова А.В. залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 761/12282/24

Апеляційне провадження № 33/824/161/2025

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Сидоров Є.В.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.