ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 Справа №607/26169/24 Провадження №3/607/488/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., за участю прокурора Левицького Р.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 401 від 02.12.2024, ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади головного спеціаліста відділу оформлення допомог, військових пенсій та пільг сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язане з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 24.02.2024 о 10:19 год подала на офіційний вебсайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також у судовому засіданні підтримала подане нею клопотання про повернення матеріалів справи для належного оформлення. В обґрунтування якого зазначила, що у протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначена дата виявлення правопорушення, якою має бути дата проведення перевірки, адже факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості, які б дали можливість встановити дату виявлення правопорушення, яке їй ставиться у вину, що в свою чергу позбавляє можливості обрахувати строк, передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП. Відтак просила повернути матеріали справи в Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для належного оформлення, з метою встановлення дати виявлення адміністративного правопорушення згідно протоколу № 401 від 02 грудня 2024 року.

Водночас свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнала, щиро розкаялася у вчиненому та підтвердила про факт несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), пояснивши, що на момент звільнення із ІНФОРМАЦІЯ_3 реєстр НАЗК був закритий у зв`язку з воєнним станом в Україні, а після відкриття реєстру НАЗК нею помилково було подано спочатку декларації за 2022 та 2023 роки, а пізніше декларацію при звільненні. Втім будь-якого умислу приховати інформацію про свої матеріальні доходи не мала.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо заявленого клопотання про повернення матеріалів справи для належного дооформлення, зазначивши, що строк притягнення до адміністративної відповідальності, з врахуванням вимог ст. 38 КУпАП станом на 15.01.2025 не сплинув. Крім того, подав висновок (на підставі ст. 250 КУпАП), в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, які аналогічні тим, які викладені у протоколі про адміністративні правопорушення. Також вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у повній мірі доведена матеріалами справи, а тому просить визнати її винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та визначити покарання у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення прокурора та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена належними та допустимими доказами, які досліджені у судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 401 від 02.12.2024, де викладені обставини вчинення нею адміністративного правопорушення; скріншотами з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 подала декларацію при звільненні 24.02.2024 о 10 год 19 хв; копією витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 № 85 від 04 травня 1993 року; копією витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) № 7-дс від 01.09.2016; копією витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) № 1-ДС від 09.01.2018; копією витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу державних службовців) № 113дс від 30.10.2020; копією витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу державних службовців) № 4дс від 12.01.2021; копією витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу державних службовців) №7дс від 17.01.2023; посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу оформлення допомог, військових пенсій та пільг сектора соціальних виплат, підписана ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07.11.2024.

В ході розгляду справи встановлено, що наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 85 від 04 травня 1993 року ОСОБА_1 прийнято з 3 травня 1993 на посаду помічника начальника відділення-начальника групи соціального страхування військовослужбовців у відділ фінансового і соціального забезпечення.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу державних службовців) № 113дс від 30.10.2020 переміщено 31 жовтня 2020 року працівника Збройних Сил України ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу соціального забезпечення на вакантну посаду головного спеціаліста оформлення допомог, військових пенсій та пільг, сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , за її згодою.

Надалі, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу державних службовців) №7дс від 17.01.2023 працівника Збройних Сил України ОСОБА_1 , головного спеціаліста оформлення допомоги, військових пенсій та пільг, сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 83 п. 7 Закону України «Про державну службу»

Статтею 8 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 5 Закону України «Про державну службу» зазначено, що на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Так, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відтак ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», та суб`єктом декларування.

У абзаці 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 449/21 від 23.07.2021 (далі - Порядок), декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.

Відповідно до роз`яснень НАЗК щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 № 4 (зі змінами) суб`єкти декларування, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023 - подають декларацію з позначкою «при звільненні» за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до 31.01.2024 року.

Відповідно до пункту 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384 прийнятий 20.09.2023, набрав чинності 12.10.2023.

Таким чином, суб`єкти декларування зобов`язані були подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до 31.01.2024.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні лише 24.02.2024 о 10:19, тобто несвоєчасно.

При цьому, ОСОБА_1 як державний службовець була ознайомлена із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується поясненнями останньої.

Також візуальним моніторингом публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що до цього, раніше ОСОБА_1 подавала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулі роки своєчасно, з дотримання вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджує її ознайомлення із вимогами вказаного вище закону та усвідомлення вчинюваних нею дій під час подання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Пунктом 5 розділу II Порядку передбачено, що суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

Відповідно до роз`яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Поважних причин щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування яка припиняє діяльність за період неохоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) у ОСОБА_1 не встановлено.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону.

Крім того, суд не вбачає підстав у поверненні матеріалів справи для належного оформлення, оскільки у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою зазначено, що датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу, 02 грудня 2024 року, так як на момент складання протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення. Відтак у задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про повернення матеріалів справи для належного оформлення, слід відмовити.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

При накладенні стягнення, суд, враховує санкцію статті, характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, ступінь її вини, майновий стан, обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення це щире розкаяння винної, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд дійшов висновку, що до порушниці слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою вона притягається до відповідальності, у мінімальному розмірі і це буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення.

Також відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 251, 172-6, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про запобігання корупції», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька