ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/170/25 Справа № 202/9441/24 Суддя у 1-й інстанції - Логвіненко Т. Г. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В. розглянувши розглянувши у місті Дніпро у присутності ОСОБА_1 , його захисників Торубарова А.В., Грищенка В.В., іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , її захисниці Самсонової Н.В.

апеляційну скаргу захисниці Самсонової Н.В. у інтересах ОСОБА_2 подану на постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

встановила:

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 10 липня 2024 року о 12:20 годин у м. Дніпро, перехрестя пр. Слобожанський та вулиця П. Яцика, керував транспортним засобом Chevrolet Epica д/н НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не виконав вимогу д.з 2.1 ПДР, не надав дорогу транспортному засобу Mercedes-Benz c220D д/ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась по головній дорозі у результаті чого відбулось зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги дорожнього знаку 2.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову суду захисниця Самсонова Н.В. у інтересах іншого учасника ДТП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У доводах поданої апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що висновок експертизи № CE-19/104-24/33847-ІТ від 09.09.2024 року та пояснення ОСОБА_3 , повністю суперечать матеріалам справи.

Зазначає, що суд першої інстанцїї не призначав фототехнічної-автотехнічної експертизи, була призначена судово-автотехнічна експертиза, відповідно до висновку якою експерт не прийшов до однозначного висновку, що саме дії водія автомобіля MERCEDES ОСОБА_2 не відповідали вимогам ПДР України, тому є підстави стверджувати, що ця дорожньо-транспортна пригода трапилася з вини водія ОСОБА_3 , оскільки останній рухався по другорядній дорозі й не уступив шлях автомобілю, що рухався по головній дорозі.

Зауважує, що водій автомобіля MERCEDES ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження середньої важкості. Проте Департаментом Патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області не було порушено кримінальну справу та не проведено жодних слідчих дій.

Стверджує, що відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП не є триваючим і з дня вчинення адміністративного правопорушення сплинув строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження у справі необхідно було закрито за п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП , а не розглядати справу по суті

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, ОСОБА_2 та її захисниця Самсонова Н.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції , визнати винним ОСОБА_1 та закрити провадження на підставі ст. 38 КУпАП України, ОСОБА_1 та його захисники Торубаров А.В. та Грищенко В.В. просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці Самсонової Н.В. без задоволення.

Перевіривши витребувані із Кіровського районного суду міста Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі.

Судом першої інстанції всупереч положенням ст. 280 КУпАП України не з`ясовано в повній мірі усі обставини та докази по справі, не надано належної оцінки висновку експертизи від 09.09.2024 року № СЕ-19/104-24/33847-ІТ, поясненням ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , та не наведено обґрунтованих мотивів прийнятого рішення, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 1.4 Правил Дорожнього руху України зазначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного правопорушення - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Отже, ст.124 КУпАП є бланкетною нормою права і адміністративна відповідальність настає в разі порушення суб`єктами адміністративного правопорушення відповідних пунктів ПДР України. Тобто елементами об`єктивної сторони даного правопорушення, є конкретні діяння учасників дорожнього руху, які полягають у порушенні чітко визначених пунктів Правил дорожнього руху, які призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №816774 від 10 липня 2024 року, ОСОБА_1 10 липня 2024 року о 12:20 годин у м. Дніпро, перехрестя пр. Слобожанський та вулиця П. Яцика, керував транспортним засобом Chevrolet Epica д/н НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не виконав вимогу д.з 2.1 ПДР, не надав дорогу транспортному засобу Mercedes-Benz c220D д/ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась по головній дорозі у результаті чого відбулось зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги дорожнього знаку 2.1, п. 16.11 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні апеляційного суду , ОСОБА_2 надала пояснення відповідно до яких 10.07.2024 року близько 12 год. 20 хв. керувала авто Mercedes-Benz c220D д/н2330ХВ, рухалась по пр. Слобожанському, під`їджаючи до перехрестя світлофори не працювали, діяли дорожні знаки, рухалась в загальному потоці у першій смузі, з приблизною швидкістю 40-50 км. год., по головній дорозі, перелаштовувалась завчасно, раптово з`явилось авто Chevrolet Epica д/н НОМЕР_1 , намагалась уникнути зіткнення, проте не вдалось. Зазначила, що здійснювала маневр перелаштування задовго до того як під`їхала до перехрестя.

У судовому засіданні апеляційного суду , ОСОБА_1 пояснив, що 10 липня 2024 року керував авто Chevrolet Epica д/н НОМЕР_1 рухаючись в потоці на невеликій швидкості під`їхав до перехрестя з пр. Слобожанським, світлофор не працював, проїхати через перехрестя було неможливо, тому транспортні засоби, які рухались по головній дорозі періодично зупинялись і пропускали. Після того, як його пропустили , впевнившись, у безпечності свого маневру, він почав перетинати перехрестя, побачив як автомобіль Mercedes-Benz c220D д/ НОМЕР_2 перелаштувався із третьої смуги у четверту, де зіткнувся з автомобілем Mercedes-Benz c220D.

Закриваючи провадження щодо ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП України, суд першої інстанції послався на висновок комплексної автотехнічної експертизи від 09.09.2024 року № СЕ-19/104-24/33847-ІТ, відповідно до якого у даній дорожній обстановці в діях водія Chevrolet Epica д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України.У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Mercedes-Benz c220D д/ НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Проте під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції було досліджено вказаний висновок експерта, на розгляді у якого було декілька варіантів механізму ДТП, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , згідно яких експерт не дійшов до однозначного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 , вини у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді, про що слушно зауважила захисниця ОСОБА_6 у своїй апеляційний скарзі.

Крім того, під час апеляційного перегляду, було встановлено, що саме дії водія ОСОБА_1 не відповідали ПДР України, та останній є причетним до вищезазначеного ДТП з огляду на наступне.

Відповідно до п. 16.11. ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Зазначена вимога ПДР України є імперативною та обов`язковою для виконання.

Згідно з п. 12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Водій ОСОБА_1 рухаючись по другорядній полосі, на перехресті нерівнозначних доріг, та додатково здійснюючи маневр повороту ліворуч, що не заперечувалось як самим ОСОБА_7 так і іншим учасником ДТП ОСОБА_2 , повинен був надавати дорогу транспортним засобам, які наближались до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху та незалежно від дій інших водіїв, які рухались по головній дорозі, що ОСОБА_1 не було здійснено.

В той же час, дії ОСОБА_2 відповідали п. 10.1 ПДР України, оскільки остання рухалась по головній дорозі, впевнившись у безпечності дозволеного ПДР України перелаштування на вільну полосу руху.

За таких умов, водій ОСОБА_2 була вправі розраховувати, що інші учасники руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, виконають вимоги ПДР України щодо пріоритетності руху її авто.

Однак, апеляційний суд перш за все враховує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом лише стосовно конкретної особи та в межах складеного протоколу.

Подія складення адміністративного протоколу щодо ОСОБА_2 відсутня.

Отже, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд повинен надати оцінку саме його діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України. А тому, апеляційний суд не дає оцінки доводам захисника Грищенка В.В. про можливі порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_2 у цій же ДТП, оскільки вони виходять за межі даної справи.

Крім того, апеляційним судом при розгляді справи встановлені обставини, які є підставами для закриття провадження по справі.

Зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Згідно з приписами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З матеріалів справи убачається, що адміністративне правопорушення було вчинене 10 липня 2024 року, а тому на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції закінчилися строки накладання адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП. У відповідності до вимог КУпАП, наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння.

Положеннями пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисниці Самсонової Н.В. у інтересах ОСОБА_2 , скасування постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року з прийняттям нової постанови, якою закрити провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці Самсонової Наталії Валентинівни задовольнити частково.

Постанову судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП скасувати, постановиту нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун