Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду від 12.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 680 грн. В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 605,60 грн. судового збору (справа №161/20510/24).

Окрім того, постановою судді цього ж суду від 12.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 680 грн. В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 605,60 грн. судового збору (справа №161/20509/24).

Вказані справи постановою судді Волинського апеляційного суду від 11.12.2024 об`єднані в одне провадження, яким присвоєно один номер 33/802/69/24.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18 жовтня 2024 року близько 20:00 год., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , повторно протягом року, вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , та неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , а саме обмежив доступ до спільного житла шляхом заміни замків, на яке вони мають законне право.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Не погодившись із такими рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційні скарги в яких вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Вказує про те, що судом першої інстанції в оскаржуваних рішеннях викладено неправдиві пояснення, які він надавав в судовому засіданні. Так, він жодним чином не підтверджував того, що змінив замки, а навпаки пояснював, що замки не змінював і вони взагалі не мінялися. 19 грудня 2024 року на його прохання приїздила слідчо-оперативна група, яка встановила, що замки не змінювались, а ключами до них володіє його колишня дружина ОСОБА_2 . У присутності поліцейських, ОСОБА_2 застосувавши певні зусилля відкрила вхідні двері, які виготовлені з натуральної деревини і, які під впливом різних факторів можуть деформуватись, що зумовлює незначне їх приклинювання. Зазначає і про те, що у той період коли нібито вчинено правопорушення, він не перебував за місцем свого проживання, оскільки знаходився у ресторані «Нобел» (вул.Кривий Вал, м.Луцьк), де вечеряв. Про проблему неможливості відкриття гаражних воріт та вхідних дверей йому стало відомо з телефонних розмов з дочкою та колишньою дружиною, під час яких він надавав рекомендації, які б допомогли усунути певні недоліки. Також відправляв СМС про те, що не може терміново приїхати.

Окрім того, вказує про те, що протоколи про адміністративне правопорушення та інші документи були складні з грубим порушенням норм законодавства. Сама ж поведінка працівників поліції при їх складанні мала ознаки упередженого ставлення. Складання протоколів відбулось близько 24:00 год. 18.10.2024 під час його затримання при виїзді на вулицю Ковельську. На його прохання проїхати за місцем його проживання отримав відмову, оскільки вважає, що поліцейським було відмово про відсутність факту заміни замків. Також на його письмову заяву до поліції про надання відеозаписів з боді-камер йому було фактично відмовлено, так як надано їх не було.

Апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, оскільки матеріали обох справ не містять жодних доказів про вчинення ним дій, які давали б підстави їх кваліфікувати за цією нормою закону. При цьому, наявність сварок, конфліктів і непорозумінь між ним і колишньою дружиною на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості позицій в певних аспектах ставлення до життя, що фактично призвело до розлучення, однак жодним чином не підтверджує факту вчинення домашнього насильства, як зазначено у протоколах та постановах суду.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані постанови судді та закрити провадження у справах на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та матеріали справ про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, потерпілу ОСОБА_2 з приводу апеляційних доводів, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Як встановлено судом, відносно ОСОБА_1 було складено два окремі протоколи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП фактично за одних і тих же обставин, в один час та одному місці, де потерпілими є його колишня дружина та дочка.

Суд першої інстанції розглянув ці справи кожну окремо і по кожній постановив рішення.

Апеляційний суд враховуючи те, що ці справи одночасно розглядаються одним і тим же органом в один час, то у відповідності до ст.36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження, що і було зроблено постановою судді Волинського апеляційного суду від 15.01.2025.

Зважаючи на вищенаведене, оскаржувані постанови судді підлягають скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП вже в об`єднаній справі.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 висловив позицію про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Перевіряючи такі доводи апеляційний суд зазначає таке.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, із протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №594939 від 18.10.2024, та серії ВАД №594940 від 18.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , повторно протягом року, вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , та неповнолітньої дочки ОСОБА_3 шляхом обмеження доступу до спільного житла шляхом заміни замків, на яке вони мають законне право. Такі його дії кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП, об`єктивна сторона цього проступку полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст.173-2 КУпАП покладається на органи Національної поліції (ч.1 ст.255 КУпАП).

За положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, які йому інкримінуються за ч.2 ст.173-2 КУпАП не визнає посилаючись на те, що в його діях їх склад відсутній, оскільки жодним чином не доводиться доказами, які наявні у справі. Водночас, пояснив, що замків у будинку він не змінював, що також було встановлено оперативно-слідчою групою на наступний день після події, яка зазначена у складених щодо нього протоколах. Самі ж протоколи працівниками поліції складались не за місцем його проживання, оскільки вони на його прохання відмовились проїхати до будинку аби перевірити його доводи щодо не зміни замків дверей будинку.

При цьому, ту обставину, що замки дверей будинку не були змінені в ході апеляційного розгляду підтвердила і потерпіла ОСОБА_2 .

Отже, в ході апеляційного розгляду встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складались не за місцем його проживання, і при цьому, доводи заявниці ОСОБА_2 , які вона повідомила працівникам поліції щодо вчинення ОСОБА_1 дій по заміні або блокуванні замка дверей будинку, ними перевірені не були, а в ході апеляційного розгляду фактично спростовані, у тому числі, й самою ОСОБА_2 .

Повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності апеляційний суд вважає, що протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 фактично були складені лише зі слів заявниці ОСОБА_2 , однак не перевірені жодним чином працівниками поліції, як того вимагає законодавство, у тому числі, шляхом виїзду на місце події. Тобто обставина, яка зазначена у протоколах про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру шляхом обмеження доступу до житла своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , на яке вони мають право, не знайшла свого підтвердження доказами, які наявні в матеріалах справ, а навпаки спростована як поясненнями ОСОБА_1 так і самої потерпілої ОСОБА_2 , які вона надала суду апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 як об`єктивної так і суб`єктивної сторін складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Водночас слід зазначити, що про факт існування між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 довготривалих неприязних відносин свідчать численні судові спори, фактично з приводу одного з яких виник і даний конфлікт.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови необхідно скасувати, а провадження вже в об`єднай справі, - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП за наведених в протоколах обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2024 року щодо нього задовольнити.

Постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі щодо нього, - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк