Справа № 461/8770/24 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В. Ф.
Провадження № 33/811/1868/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю захисника Пахута Ю.С., представника Львівської митниці Державної митної служби України Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Пахута Ю.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, що був предметом порушення митних правил, а саме 71602,87 грн., з конфіскацією транспортного засобу марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 18.04.2022 року о 05:47 через пункт пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ввезено транспортний засіб марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з наданням митному органу як підставу для його ввезення наступних документів: закордонний паспорт НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , лист звернення військової частини НОМЕР_5 б/н, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в яких зазначено одержувачем військова частина НОМЕР_5 . Листом Держмитслужби України від 05.08.2024 року №20/20-02-01/7/806 «Про проведення перевірок» Львівську митницю повідомлено про не підтвердження фактів отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачем яких є військова частина НОМЕР_5 . На виконання листа Львівською митницею скеровано листи на ім`я командира військової частини НОМЕР_5 від 06.08.2024 року №20-03/20-03/8.2/21708 та від 06.09.2024 року №20-03/20-01/14/24286 щодо підтвердження факту надання військовою частиною НОМЕР_5 листів-прохань, звернень та інших документів щодо ввезення на їх адресу транспортного засобу марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Відповідно до листа військової частини НОМЕР_5 від 09.10.2024 №801/487/4665/нс (вх. митниці 73988/8.2-20 від 09.10.24) Львівську митницю проінформовано, що листи-прохання, звернення та інші документи щодо ввезення на їх адресу транспортного засобу марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 не видавались, посадова особа, за підписом якої було подано лист-звернення, факт видачі вказаного звернення не підтверджує. Отже, громадянином ОСОБА_2 було ввезено вказаний транспортний засіб марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на митну територію України в якості гуманітарної допомоги для потреб військової частини НОМЕР_5 , який в подальшому не передано та подано документи, що містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

Відповідно до службової записки управління контролю та адміністрування Львівської митниці щодо вартості предметів (транспортних засобів) від 12.09.2024 №15/15-02/35440, вартість транспортного засобу марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 становить 4500 євро, що станом на 18.04.2022 згідно з курсом НБУ відповідає сумі 143205,75 грн.

З метою отримання пояснень від гр. ОСОБА_3 та прийняття ним участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею на його адресу скеровано листи від 06.08.2024 №20-03/20-03/10/21707 та від 05.09.2024 №20-03/20-03/10/24230 якими громадянину запропоновано прибути до Львівської митниці. Однак гр. ОСОБА_4 у вказані терміни не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Таким чином, громадянином ОСОБА_5 вчинено переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного контролю як підставу для такого переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товару.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 митним органом кваліфіковано за ч.1 ст.483 МК України.

Не погоджуючись з цим рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Пахут Ю.С. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 03.12.2024, провадження в справі закрити.

Зазначає, що акт приймання-передачі та інші докази, які підтверджують факт передачі транспортного засобу військовослужбовцям, не були подані до Галицького районного суду міста Львова, оскільки ОСОБА_6 хворіє на гіпертонічну хворобу, і в день судового засідання, 03.12.2024, потрапив до лікарні. Повний текст постанови отримано 09 грудня 2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною та необгрунтованою.

Зазначає, що у матеріалах справи міститься бланк отримання пояснень від 05.10. 2024 року, в якому ОСОБА_7 стверджує, що ніби то він не підписував лист звернення на підставі якого був ввезений транспортний засіб «NISSAN NAVARA»,

Проте, в межах розгляду справи № 461/8770/24, почеркознавча експертиза на предмет належності підпису на зверненні не проводилась; вирок, яким ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за підроблення документів, не долучався, жодним іншим належним шляхом дійсність згаданого звернення не оспорено.

Таким чином, лист звернення, на підставі якого було ввезено гуманітарну допомогу, не спростований. Крім цього, саме на підставі даного звернення, на митну територію України, був завезений спірний автомобіль.

Крім цього, в матеріалах справи немає жодних доказів того, що транспортний засіб, який ввозився на митну територію України, привласнений ОСОБА_6 чи проданий третім особам.

Зазначає, що до апеляційної скарги, крім акта приймання передачі, долучено фото, які підтверджують, що транспортний засіб був переданий військовослужбовцям, разом із іншою гуманітарною допомогою.

Вважає, що акт приймання передачі у сукупності іншими доказами спростовує те, що у діях ОСОБА_6 є ознаки складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши виступ захисника Пахута Ю.С., думку представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова О.Ю., який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК).

Крім того, згідно зі ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ст. 487 МК, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458МК передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином виконав вказані вимоги закону, його висновки є обґрунтованими і з правильним застосуванням норм матеріального закону, з огляду на наступне.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 1323/20900/24 від 18.10.2024 року; копією декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, поданою ОСОБА_6 ; листом Державної митної служби України від 12.07.2024, листом Львівської митниці № 20-03/8.2/21708 від 06.08.2024; листом військової частини №801/487/3822 від 17.08.2024, листом військової частини №801/487/4665 від 09.10.2024, доповідною запискою, службовою запискою, та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими, зокрема, з них вбачається факт вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом поданням митному органу, як підстави для його переміщення, документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товару.

Протокол про порушення митних правил відповідає вимогам ст. 494 МК України щодо його змісту.

Диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений національним законодавством порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною вказаного адміністративного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю, серед іншого, це їх переміщення через митний кордон з поданням до митного органу України як підстави для переміщення предметів підроблених документів або таких, що одержані незаконним шляхом, містять неправдиві дані чи є підставою для переміщення інших предметів.

Суб`єктивна сторона, враховуючи приписи ч. 1 ст. 458 МК України, передбачає наявність умислу чи необережності. При цьому, для кваліфікації дій заст. 483 МК України не мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали від цього шкідливі наслідки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 18.04.2022 о 05:47 через пункт пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ввезено транспортний засіб марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з наданням митному органу як підставу для його ввезення наступних документів: закордонний паспорт НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , лист звернення військової частини НОМЕР_5 б/н, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в яких зазначено одержувачем військова частина НОМЕР_5 .

Листом Держмитслужби України від 05.08.2024 року №20/20-02-01/7/806 «Про проведення перевірок» Львівську митницю повідомлено про не підтвердження фактів отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачем яких є військова частина НОМЕР_5 .

На виконання листа Львівською митницею скеровано листи на ім`я командира військової частини НОМЕР_5 від 06.08.2024 року №20-03/20-03/8.2/21708 та від 06.08.2024 року №20-03/20-01/14/24286 щодо підтвердження факту надання військовою частиною НОМЕР_5 листів-прохань, звернень та інших документів щодо ввезення на їх адресу транспортного засобу марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_5 від 09.10.2024 №801/487/4665/нс (вх. митниці 73988/8.2-20 від 09.10.24) Львівську митницю проінформовано, що листи-прохання, звернення та інші документи щодо ввезення на їх адресу транспортного засобу марки «NISSAN», модель «NAVARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 не видавались, посадова особа, за підписом якої було подано лист-звернення, факт видачі вказаного звернення не підтверджує.

Згідно з поясненнями ОСОБА_7 від 05.10.2024 лист звернення він особисто не відправляв. Про походження та подальшу долю зазначеного в листі автомобіля він не знає. Підпис в документі не його (а.с. 24-25).

Покликання захисника Пахута Ю.С. на те, що ввезений транспортний засіб було передано військовослужбовцям, що підтверджується актом приймання передачі апеляційний суд до уваги не бере, оскільки військова частина НОМЕР_5 , яка була зазначена у декларації ОСОБА_6 , як отримувач гуманітарної допомоги, не підтвердила отримання вказаної гуманітарної допомоги, а посадова особа, за підписом якої було подано лист-звернення заперечив факт видачі відповідно звернення, що підтверджує вину ОСОБА_6 у поданні митному органу документи, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товару.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_6 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними, та такі є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_6 у скоєнні митного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а саме останній вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товару.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При цьому, посилання апелянта на неповноту дослідження усіх доказів, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови зводяться до його незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Тому підстав для скасування постанови Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року, про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови судді першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_6 суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника та застосував таке згідно з вимогами ст. 33 КУпАП у межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та закриття провадження у даній справі.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 527, 528 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити адвокату Пахуту Ю.С. строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Пахута Ю.С. в інтересах останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк