Справа № 397/1538/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2025 селище Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Гайдар Н.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП та паспортні дані на час розгляду справ не відомі,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

25.11.2024 о 00:25 год. в смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, по вул. Адамівська, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, який вказаний в заявці на отримання судових повісток та шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, однак до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було відомо про те, що в провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області перебувають адміністративні матеріали стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, про що свідчить його заява про відкладення судового засідання призначеного на 12.12.2024. Справа стосовно ОСОБА_1 перебуває у провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області з 29.11.2024. За цей час слухання справи двічі відкладалося за клопотанням самого ОСОБА_1 та за клопотанням адвоката Калінка- Бондар О.Б.

22.01.2025 до суду через електронну пошту надійшло клопотання адвоката Пільгуя О. про відкладення розгляду справи, призначеного на 23.01.2025 у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання по причині зайнятості в іншому кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розглянувши клопотання адвоката Пільгуй О. про відкладення розгляду справи суд вважає,що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь в судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у розгляді даної категорії справ не є обов`язковою. ОСОБА_1 був обізнаний про знаходження справи в Олександрівському районному суді Кіровоградської області з огляду на його попередню заяву про відкладення, а також мав можливість з`явитися до суду та надати письмові пояснення по суті складеного протоколу.

Приймаючи до уваги викладене, з метою недопущення необгрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст .277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката, оскільки не вбачає обгрунтованих підстав для відкладення.

Крім того, адвокатом Пільгуй О. було подано пояснення щодо відсутності складу адміністративного правопорушення та клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

В поясненнях вказано, що заявка на отримання повісток за допомогою смс-повідомлень ОСОБА_1 не підписана. Було вчинено грубе порушення права на захист, оскільки ОСОБА_1 був затриманий, а Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Кіровоградській області повідомлений не був. Вказане тягне порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Ознак алкогольного сп`янніння у ОСОБА_1 виявлено та озвучено не було. Озвучені надалі ознаки «почервонніння очей та млява мова» - не відноситься до однак алкогольного сп`яніння, а відтак не давало поліцейському жодного права вимагати проходження огляду на стан сп`яніння. Вказана обставина є безумовною та самостійною підставою для закриття справ про адміністративне правопорушення. З відео встановлено, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду та був згоден на його проходження, однак працівники поліції не забезпечили проведення такого огляду та безпідставно склали протокол. Направлення на огляд надано не було. Працівниками поліції не було додержано порядку огляду на стан сп`яніння, а отже всі зібрані працівниками докази є недопустимими, що тягне за собою закриття провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 181443 від 25.11.2024; рапортом поліцейського з реагування патрульної поліції СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Дорофєєва М. від 25.11.2025; відеозаписами, наданими працівниками поліції, які містяться на цифрових носіях інформації DVD-R дисках, та якими встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та повідомлення їх останньому, та подальшу відмову від медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами по справі.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами п.п. 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, що має бути зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису, і у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Також, пунктом 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції,встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку з керуванням транспортним засобом у комендантську годину. На вимогу працівників поліції, ОСОБА_1 посвідчення водія та документу, що посвідчує особу не надав. Надалі ОСОБА_1 надав свій паспорт. Після спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції було встановлено відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у останнього, такі як запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що той повідомив що автомобілем не керував. Надалі працівником поліції повторно було запропоновано пройти алкотестер «Драгер», на що ОСОБА_1 відмовився.Надалі працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я ( в лікарні смт. Олександрівки), на що той теж відмовився та повідомив, що в поїде в «м. Кіровоград на 2б» ( на 11: 06 хв. ). Далі, в 11:23 хв. працівник поліції повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що той відвернувся та сказав «вимкни камеру». Крім того, згідно з відеозапису поліцейський пропонував пройти огляд на 17:42 хв., 18:07 хв., 20:00 хв. , 20:13 хв. однак ОСОБА_1 та його поведінка свідчить про небажання проходити огляд, останній вів себе агресивно, відмовлявся що це автомобіль його, йшов пішки та не розуміє від чого він відмовляється.

Таким чином, поліцейським були встановлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що в свою чергу мало своїм наслідком законну вимогу про проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Дані відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Так, на відеозаписі вбачається незгода ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом та з твердженням працівника поліції про наявність у нього підстав для проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.

Диски із відеозаписами містять саме фіксацію адміністративного правопорушення зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та є джерелом доказів, які долучаються до матеріалів адміністративної справи, відповідно до вимог КУпАП.

Суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Щодо доводів адвоката Пільгуя О. про затримання ОСОБА_1 та неповідомлення про це Центру надання безоплатної правової допомоги в Кіровоградській області, що є порушення права на захист, суд зауважує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП України не перебачає повідомлення Центру надання безоплатної правової допомоги в Кіровоградській області та надання безоплатної правової допомоги. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено що він є дезертиром та знаходиться в СЗЧ, а також порушує комендантську годину. При цьому суд здійснює розгляд справи в межах вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи адвоката Пільгуя О. щодо обов`язку поліцейського повідомити водію ознаки сп`яніння, які можуть бути підставою для проведення огляду є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції в ході спілкування з останнім було виявлено та озвучено ознаки алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом та відповідно до вимог Інструкції останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи адвоката Пільгуя О. про те, що поліцейськими не було надано направлення на огляд та порушено процедуру огляду водія, оскільки поліцейські не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження, оскільки останні діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

Крім того, відповідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно вказаної Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Аналіз положень вищезазначеного Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду в закладі охорони здоров`я видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду, але такої згоди, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 не надавав.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд також враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння) та його вина повністю доведена, що підтверджуються низкою належних та допустимих доказів, які не були спростовані у судовому засіданні.

Заперечення адвокатом Пільгуй О. винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд вважає способом захисту та бажанням уникнути адміністративної відповідальності останнім.

Обираючи вид стягнення особі, відносно якої складено адміністративний протокол, враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, в ході розгляду справи судом не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, яке є суспільно небезпечним, особу порушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь його вини, майновий стан, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, суд дійшов висновку про необхідність притягнення порушника до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що буде достатнім для попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративні правопорушення у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення та становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 130, 279-280, 283-285, 289 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Пільгуя Олексія Миколайовича про відкладення розгляду справи.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф необхідно сплатити на рахунок: отримувач коштів ГУК в Кіровоградській області/Кіровоградська область/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37918230, рахунок отримувача UA0011001, код банку отримувача (МФО) 899998, банк отримувача Казначейство України (ел.адм. подат.), код класифікації доходів бюджету - 21081300, «Адміністративні штрафи за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У разі несплати правопорушником у зазначений термін штрафу у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подвійний розмір штрафу, який становить 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який необхідно сплатити на рахунок: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді може бути оскарженою до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: Н.І. Гайдар