ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, директора ТОВ «ДПКПА», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 85 (вісімдесят п`ять) грн. в дохід держави.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «ДПКПА», вчинив адміністративне правопорушення, а саме: несвоєчасне подання платіжних доручень до установи банку на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, а саме: несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку на перерахування до бюджету узгодженої суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ІІ квартал 2024 року по строку 29.07.2024 внаслідок чого виник борг на суму 37044,64 грн. Фактично платіжне доручення подано до установи банку 16.10.2024 №34336, чим порушено абз.б підпункт 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинено 29.07.2024, і саме з цієї дати почав перебіг строку, визначеного ч. 2 ст. 38 КУпАП. Дата закінчення цього строку 30.10.2024. Оскільки вказане адміністративне правопорушення не відноситься до триваючого правопорушення. Вважає, що на час складання протоколу 27.11.2024, так і на час надходження протоколу до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, закінчивсь строк накладення адміністративного стягнення. Оскільки на момент розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закінчився визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке не є триваючим, провадження підлягає закриттю згідно п. 7 ст. 247 КУпАП.

Про день і час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомлений належним чином. До суду ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану апеляційну скаргу у відсутність апелянта.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За правилами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які містяться в матеріалах справи, є належними, допустимим та такими, що доводять винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП.

Так, диспозиція ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Щодо доводів апеляційної скарги, що вказане адміністративне правопорушення не є триваючим, а тому на момент складання адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув та провадження не могло бути розпочате, то суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

За своєю юридичною природою несвоєчасне подання платіжних доручень до установи банку на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів - це правопорушення, яке носить триваючий характер.

Норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року (справа №804/401/17), триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне правопорушення вчинено 29.07.2024 борг сплачено 16.10.2024, виявлено правопорушення 30.10.2024 згідно Акту, протокол складено 27.11.2024, апеляційний суд вважає, що таке правопорушення можна вважати триваючим, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Інших доводів у апеляційній скарзі не наведено, апелянт не оскаржує обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та не ставить під сумнів допустимість наявних у матеріалах справи доказів.

Доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.163-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя