ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25415/24

Провадження № 33/820/49/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кеміня С.В. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130, статтями 122-4, 124 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 12 вересня 2024 року, о 18 год. 11 хв., повторно протягом року, керував по вул. Західно-Окружній, 51, м. Хмельницького, автомобілем «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Крім того, 12 вересня 2024 року, о 18.00 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Фельштинського, 30 в м. Хмельницькому, в порушення п.п. 2.10 «а», 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху, допустив неуважність, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив наїзд на електроопору №38, що внаслідок механічного з`єднання, призвело до падіння і електроопори №39, внаслідок чого автомобіль «Range Rover» та електроопори №№ 38,39 отримали механічні пошкодження, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 130, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП, шляхом приєднання невідбутої частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2024 року, визначено ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки 06 місяців 26 днів, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Кемінь С.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

На думку захисника, інформація викладена в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130, ст.ст.122-4, 124 КУПАП не відповідає дійсності та суперечить відеозаписам, які надані як доказ разом із іншими матеріали справи.

Зокрема, надані відеозаписи спростовують зазначені в протоколі твердження про порушення координації рухів, порушення мови та поведінки, яка не відповідає обстановці, а також відсутні докази, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вчинення ДТП та з?їзду з місця ДТП.

Крім того, план-схема місця вчинення ДТП ніяким чином не доводить вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП.

Захисник звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції прийняв рішення без повного та всебічного розгляду справи, оскільки у відеоматеріалах з боді-камер працівників поліції відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 взагалі був за кермом автомобіля під час ДТП, яке мало місце 12 вересня 2024 року.

Відтак, захисником під час судового засідання у суді першої інстанції повідомлено суд про те, що ОСОБА_1 у зв?язку з тим, що є особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом, перед здійсненням поїздки викликав свого знайомого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб останній сів за кермо автомобіля та доставив ОСОБА_1 до кінцевої точки. Перебуваючи за кермом автомобіля «Range Rover» ОСОБА_2 здійснив наїзд на електроопору, після чого злякався та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_2 побачивши автомобіль поліції з проблисковим маячком синього кольору, розуміючи неможливість уникнення зустрічі з працівниками поліції, а згодом і з працівниками ТЦК та СП, вирішив швидко зупинити автомобіль у зручному для втечі місці та втекти подалі. Доказом відсутності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 є також відео з нагрудних камер працівників поліції. Відтак, після припаркування автомобіля «Range Rover» ОСОБА_2 миттєво вискочив з автомобіля та побіг прямо між дерев і чагарників на тротуар біля проїжджої частини, сам же ОСОБА_1 сидів на задньому пасажирському сидінні, а після того як його знайомий втік з місця ДТП, вийшов через задні двері.

Натомість, працівники поліції не перевірили дійсних обставин, не звернули увагу на відсутність доказів вчинення ДТП як такого взагалі, керування т/з саме ОСОБА_1 , склали безпідставно протокол про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 130, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП України.

Відтак, у протоколі та в матеріалах справи відсутні будь-які докази того що, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто поліцейськими не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт керування транспортним засобом, або огляду ОСОБА_1 на стан сп?яніння, іншого порушення правил дорожнього руху, що стало підставою для проведення медичного огляду.

Захисник звертає увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що будь-яких доказів керування транспортним засобом працівником поліції до суду не надано.

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисник адвокат Кемінь С.В. та представник потерпілого Хмельницького РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвокат Кемінь С.В. та представник потерпілого Хмельницького РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» подали до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без участі особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кеміня С.В. та представника потерпілого Хмельницького РЕМ АТ «Хмельницькобленерго», що відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Кемінь С.В. оскаржує факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом 12 вересня 2024 року, як це визначено у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №128027 від 12 вересня 2024 року за ч.2 ст. 130 КУпАП, серії ЕПР1 №128042 від 12 вересня 2024 року за ст. 124 КУпАП та серії ЕПР1 №128048 від 12 вересня 2024 року за ст. 122-4 КУпАП. Зазначає, що наявний у справі відеозапис не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Згідно ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зміст постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130, статтями 122-4, 124 КУпАП, відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 12 вересня 2024 року, о 18 год. 11 хв., повторно протягом року, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 протягом 2024 року вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Відтак, суд першої інстанції правильно кваліфікував діяння ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №128027 від 12 вересня 2024 року (а/с 1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з відміткою про відмову від огляду (а/с 5), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду (а/с 6-7), відеозаписом, доданим працівниками поліції до протоколу (а/с 17).

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З відеозапису «WhatsApp Video 2024-09-12 at 20.09.20» вбачається, як автомобіль LAND ROVER GANGE ROVER, номерний знак НОМЕР_3 , рухається вздовж дороги, а позаду нього рухається автомобіль з екіпажем поліції. Після подання звукового сигналу працівниками поліції, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупиняється. Після цього, позаду зупиняється службовий автомобіль поліції, цей автомобіль постійно знаходиться в полі зору відеокамери, після зупинки автомобіля біля цього авто перебував ОСОБА_1 , інших осіб не було.

З доданого відеозапису не вбачається, як зазначено в апеляційній скарзі, що за кермом зупиненого транспортного засобу перебувала інша особа, а не ОСОБА_1 , а також не вбачається, що будь-яка особа йде від автомобіля, тому твердження адвоката в апеляційній скарзі стосовно відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 , наголошення на тому, що автомобілем керував ОСОБА_2 є неспроможними та спростованими у ході судового розгляду наданими доказами, а саме відеозаписами, доданими до протоколу.

З іншого відеозапису «export-93рух» з нагрудного відеореєстратора, доданого до протоколу вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, однакОСОБА_1 відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зазначаючи, що він не керував зупиненим транспортним засобом.

Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння.

З урахуванням наведеного, апеляційні доводи, що ОСОБА_1 12 вересня 2024 року не керував транспортним засобом, не мав ознак сп`яніння, не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обов`язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП, настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_1 наявний склад даного адміністративного правопорушення.

Щодо оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень за статтями 122-4, 124 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 12 вересня 2024 року, о 18.00 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Фельштинського, 30 в м. Хмельницькому, в порушення п.п. 2.10 «а», 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху, допустив неуважність, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив наїзд на електроопору №38, що, внаслідок механічного з`єднання, призвело до падіння і електроопори №39, внаслідок чого автомобіль «Range Rover» та електроопори №№ 38,39 отримали механічні пошкодження, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності. Умовами настання адміністративної відповідальності є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Згідно зі статтею 122-4 КУпАП,адміністративним правопорушенням є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пунктом 2.10 «а» ПДР України встановлено, що в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 128042 від 12.09.2024, складеним уповноваженою на те особою поліцейським взводу № 1 роти № 1 БУПП в Хмельницькій області ДПП молодшим лейтенантом поліції Підлісною Н.А. ОСОБА_1 порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України: водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану т/з повинен дотримуватися безпечної дистанції; п.2.3 «б» Правил дорожнього руху порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, внаслідок чого здійснив наїзд на електроопору номер 38, яка внаслідок технічного з`єднання призвела до падіння електроопори номер 39. Унаслідок чого т/з та електроопори номер 38,39 отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Окрім того, протоколом серії ЕПР №128048 від 12.09.2024 зафіксовано порушення ОСОБА_1 пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху України: залишення місця пригоди після скоєння ДТП.

Протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №128042 від 12 вересня 2024 року та серії ЕПР1 №128048 мають доказову силу лише у сукупності з іншими доказами, які дозволяють дійти беззаперечного висновку про винуватість особи, відносно якої складено протокол.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, схему місця ДТП, надані письмові пояснення ОСОБА_4 , додані фото- та відеоматеріали, суд першої інстанції дійшов мотивованого та обґрунтованого висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 КУпАП, оскільки водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.10 «а», 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху, допустив неуважність, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив наїзд на електроопору №38, що, внаслідок механічного з`єднання, призвело до падіння і електроопори №39, внаслідок чого автомобіль «Range Rover» та електроопори №№ 38,39 отримали механічні пошкодження, після чого водій залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_4 , він бачив як 12.09.2024 року по вул. Фельштинського, 30 у м. Хмельницькому близько 18:20 год. чорний джип допустив зіткнення з бетонним стовпом, обірвав електропровід, після чого впав і сусідній стовп. Після зіткнення автомобіль розвернувся та залишив місце події рухаючись в напрямку Емілії по вул. Фельштинського. ОСОБА_4 також зазначив, що внаслідок зіткнення було пошкоджено передній правий бік автомобіля.

Згідно акту огляду транспортного засобу від 12 вересня 2024 року, складеного інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Сторожуком Є.А., під час огляду т/з RANGE ROVER, д.н.з НОМЕР_2 було виявлено механічне пошкодження переднього бампера з правого боку, деформація, тріщина, пошкодження лакофарбового покриття та пошкодження лакофарбового покриття переднього правого крила.

Враховуючи встановлене, заперечення захисника Кеміня С.В. щодо здійснення зіткнення саме за участі автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, спростовуються матеріалами справи та розцінюються судом як тактика захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, з метою уникнення такої відповідальності.

Отже, треба зазначити, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено переконливих відомостей, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо його винуватості у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень.

Згідно зі статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, захисником особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не надано, не знайдено їх і при апеляційному перегляді постанови судді.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130, статтями 122-4, 124 КУпАП, правильно визначив вид стягнення у межах цих статей, відповідно до вимог статті 33, 36 КУпАП, у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що суддя суду першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 пунктів 2.9 «а», 2.10 «а», 2.3 «б», 13.1 ПДР України, не встановлено порушень судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду, відсутні підстави для закриття провадження у справі, отже апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кеміня С.В про скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кеміня С.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 130, статтями 122-4, 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки 06 місяців 26 днів, без оплатного вилучення транспортного засобу, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя