Справа № 331/7437/24
Провадження № 3/331/193/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 186830 від 02.12.2024 року, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,за ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису правопорушення у проколі серії ЕПР1 №186830 від 02.12.2024 року 01.12.2024 року о 13-25 годин в м. Запоріжжя, вул. Жуковського біля буд. 42 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MERCEDES BENZ А150 державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 «а» ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнав. Вказав, що його автомобіль був припаркований по вул. Жуковського в м. Запоріжжя. Виїжджаючи з паркувального місця, ОСОБА_1 не вічув та не почув будь-яких характерних для ДТП звуків чи ударів та поїхав. Наступного дня йому зателефонували з патрульної поліції та повідомили, що він став винуватцем ДТП та запросили до УПП в Запорізькій області. Оглянувши свій автомобіль, ОСОБА_1 побачив маленьку подряпину і зрозумів, що дійсно став учасником ДТП. Підкреслив, що пошкодження його автомобіля були мінімальними, а тому він не помітив ДТП, наміру уникнути відповідальності за ДТП не мав, поїхав з місця події лише через те, що не був обізнаний про подію.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол та додані до нього письмові докази суд приходить до наступного висновку .

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) діячи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні особою дій, на порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху, які регулюють поведінку водія, який став учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

Згідно Правил дорожнього руху України, поняття дорожньо-транспортна пригода включає в себе подію, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Тобто одним із основних елементів є настання наслідків таких як матеріальні збитки.

Судом досліджені матеріали, справи про адміністративне правопорушення:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №186830 від 02.12.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ст. 122-4 КУпАП ,

-схема місця ДТП, на якій зображене місце розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення транспортних засобів, також зазначено пошкодження транспортного ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_3 права передня частина;

-письмові пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких вона стала свідком ДТП, під час якого автомобіль MERCEDES BENZ А150 державний номерний знак НОМЕР_2 сірого кольору зачепив автомобіль ВАЗ 2109, який стояв біля трамвайних колій за адресою вул. Жуковського, 42 в м. Запоріжжя;

-фотознімок, на якому зафіксовані пошкодження транспортного засобу ВАЗ 2109 після дорожньої транспортної пригоди за участю транспортних засобів.

У своїх поясненнях, особа щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, винуватість у вчиненні ДТП не заперечував, однак зазначив, що не мав умислу залишати місце ДТП, адже не був обізнаний про те, що став учасником ДТП.

Із суб`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП, характеризується прямим умислом.

Згідно норми статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, для підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, матеріали справи повинні містити докази, що він усвідомлював, що став учасником ДТП (подією унаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження). Таких доказів матеріали справи не містить. Навпаки, із пояснень особи встановлено, що він не усвідомлював, що сталося ДТП, а тому і продовжив рух.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

У зв`язку із тим, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджено наявності у діях ОСОБА_1 умислу (суб`єктивної сторони як обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення), суд не може констатувати наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 27, 34, 35,122-4, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д.М. Кольц