Справа № 308/4338/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Конопіхіна А.В., в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до постанови, 24.02.2024 о 20 год. 02 хв. в м. Ужгород, вул. Собранецька, 146, гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом FORD ESCORT з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER та в медичному закладі ЗОНД в установленому законом порядку відмовилася о 20 год. 26 хв., що було зафіксовано на боді-камеру поліцейського 470071, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Конопіхіна А.В., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що за наявними матеріалами справи не можливо встановити чи рухалась ОСОБА_1 на автомобілі чи ні, оскільки ні матеріали справи ні фідеофайли не містять доказів на керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує, що відеозаписи наявні в матеріалах справи не містять посилання на технічний засіб, за допомогою якого вони здійснені, що суперечить ст. 74 КАС України. Так, на відео IMG_3491, яке не має посилань за допомогою яких саме технічних приладів та технічних засобів застосовувався відеозапис, зафіксовано продовжуваність відео 00:00:39 год. вбачається, що відео розпочинається о 20:16:23 де працівники поліції на службовому автомобілі заїжджають на парковку біля житлового будинку де стоїть автомобіль FORD задньою частиною до автомобілю поліції, на відео чітко видно, що автомобіль не заведений (відсутні вихлопні гази в вихлопної труби, габаритні вогні, підсвітка номерного знаку, вимкнені). Автомобіль припарковано рівно, з достатньою відстанню від сусідніх автомобілів. Після чого працівники поліції підходять до вказаного авто та відкривають двері. Вивченням відеофайлу export-rlamp встановлено, що початок запису 24.02.2024 о 20:16:52 год. закінчується 24.02.2024 о 20:28:34 записано на реєстратор з ID 470066, проте, в протоколі вказано що запис проводився на реєстратор БК 470071. Тривалість відео 01:10:23 год. Отже, вказане відео не з реєстратора, що зазначений в протоколі. Стверджує, що в матеріалах справи відсутній відеозапис працівників поліції, який би підтверджував факт керування ОСОБА_2 , яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом. Тобто, докази керування транспортним засобом в матеріалах справи відсутні. Стверджує, що працівниками поліції не було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру направлення водія з метою огляду на стан сп`яніння, направлення поліцейськими для проходження огляду на стан сп`яніння у заклад охорони здоров`я, не складалося і таке відсутнє в матеріалах справи, що свідчить про порушення порядку проведення такого огляду та згідно ст.266 КУпАП є підставою визнання його недійсним.

Будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Конопіхін А.В. на розгляд справи не з`явилися. Проте адвокат Конопіхін А.В. направив клопотання про перенесення розгляду даної справи на іншу дату, мотивуючи зайнятістю в іншому процесі.

Апеляційним судом зазначене клопотання захисника до уваги не приймається, оскільки за клопотанням захисника розгляд справи вже неодноразово відкладався, а також враховуючи тривалий час перебування справи в провадженні суду апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість перегляду постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги захисника-адвоката Конопіхіна А.В., у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП, за відсутності учасників судового провадження.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033574 від 24.02.2024 слідує, що 24.02.2024 о 20 год. 02 хв. в м. Ужгород, вул. Собранецька, 146 гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом FORD ESCORT з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER та в медичному закладі ЗОНД в установленому законом порядку відмовилася о 20 год. 26 хв., що було зафіксовано на боді-камеру поліцейського 470071, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису в протоколі та від надання пояснень ОСОБА_1 відмовилася.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №033574 від 24.02.2024, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; рапортом поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській обл. ДПП рядового Романа Митровки, згідно якого 24.02.2024 в складі екіпажу, на службовий планшет отримали виклик о 20 год. 06 хв. про «Порушення ПДР» в м. Ужгород, вул.Загорська. Заявник ОСОБА_3 в телефонному режимі повідомив, що транспортний засіб Форд державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вул. Собранецькій порушив Правила дорожнього руху і поїхав в напрямку Нового району. Згодом автомобіль було знайдено в м. Ужгород, вул. Легоцького, 48 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції повідомив останній про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння та запропонував пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку (на місці за допомогою приладу Драгер, або в медичному закладі), роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду. Однак, ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду, що зафіксовано на відеозаписі. Також ОСОБА_1 на камеру повідомила, що їхала по вул. Собранецькій, та що вживала алкогольні напої; поясненнями заявника ОСОБА_3 , який підтвердив обставини, які зазначені у рапорті поліцейського; диском із відеозаписами, на якому зафіксована розмова працівників поліції з ОСОБА_1 , де на пропозицію пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку (на місці за допомогою приладу Драгер, або в медичному закладі), ОСОБА_1 відмовилася, та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами сторони захисту, який категорично заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому апеляційний суд враховує те, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, тобто ті ознаки, що мали місце під час спілкування з водієм ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, у поліцейського були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого остання відмовилася, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує, що згідно норм діючого законодавства огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, факт відмови проходження такого огляду ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом свідчить про те, що саме вона була водієм автомобіля та керувала ним у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що працівники поліції приїхали на місце виклику на підставі виклику гр. ОСОБА_3 , який повідомив в телефонному режимі, що транспортний засіб Форд державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вул. Собранецькій порушив Правила дорожнього руху і поїхав в напрямку Нового району.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість свідка події, - громадянина ОСОБА_3 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні належні докази, їх також не додано і до апеляційної скарги.

Твердження захисника Конопіхіна А.В. про те, що на долученому до протоколу відеозаписі на зафіксовано факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставні, оскільки нормами КУпАП взагалі не передбачено обов`язку працівників поліції фіксувати факт керування, а відповідно і долучати такий відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 та її захисником адвокатом Конопіхіном А.В., а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час розгляду справи в суді, що можна розцінювати, як спосіб захисту останньої.

Не надано й доказів, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість працівників поліції.

Разом з тим, стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

На переконання апеляційного суду, є безпідставним також і посилання сторони захисту на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки як уже зазначалось, ОСОБА_1 відмовилася від проходження такого огляду. У відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 31452/735 від 09.11.2015, на підставі оформленого співробітниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, проводить огляд водія у закладі охорони здоров`я. Оскільки водій ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відсутність такого направлення в матеріалах справи, не свідчить про недотримання співробітниками поліції вимог вказаної Інструкції.

Апеляційний суд критично оцінює доводи сторони захисту викладені у апеляційній скарзі про те, що відеозаписи є неналежним доказом, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, зокрема, такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото - і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото - і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Поліція також може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото - і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Отже, апеляційний суд стверджує, що додані до протоколу та досліджені відеозаписи є належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване їй правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на неї поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язана була на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Докази здобуті працівниками поліції, згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі сторони захисту не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на неї адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Конопіхіна А.В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага