Справа № 177/134/25
Провадження № 3/177/99/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2025 року Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Лященко В.В., за участю прокурора Таушана Д.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері Східного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, командира 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 2 від 17.01.2025 року, складеного прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Таушаном Д.А., проведеним Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону вивченням вимог КУпАП службовим особами військової частини НОМЕР_1 , у діях окремих військовослужбовців виявлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Вивченням встановлено, що наказом Командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №668 від 11.12.2024 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Молодший лейтенант ОСОБА_1 , являючись ТВО командира 2 механізованої роти 1 механізованої батальйону ( АДРЕСА_1 ), в порушення вимог ст.ст. 11, 12, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24.03.1999, 26.12.2024 не виконав своїх службових обов`язків, а саме: не здійснив конкретних заходів щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особового складу, не контролював їх повернення, не стежив за наявністю і станом озброєння, боєприпасів, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, що призвело до підриву боєздатності і боєготовності НОМЕР_3 механізованого батальйону, зокрема допустив вчинення солдатом ОСОБА_2 порушень дисципліни, який самовільно залишив розташування підрозділу (зі зброєю) АКС 74У - НОМЕР_4 , чим молодший лейтенант ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав викладене у протоколі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, посилаючись на те, що 17.01.2025 року відносно нього, ТВО командира 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованої батальйону військової частини НОМЕР_1 , було складено протокол, однак жодного військового адміністративного правопорушення ним вчинено не було. Заперечував поставлене в йому в провину недбале ставлення до військової служби, зокрема солдату ОСОБА_2 було роз`яснено обов`язки, видано зброю, за самовільне залишення військової частини має відповідати солдат ОСОБА_2 . Пояснив, що не може гарантувати, що військовослужбовець зі зброєю не залишить військову частину. Тому просить суд закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка склала протокол та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі № 2 від 17.01.2025, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Частиною 1 ст.172-15КУпАП встановлена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною 2 ст.172-15КУпАП встановлено відповідальність, за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивною стороною недбалості є невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити не тільки факт невиконання військовослужбовцем певного обов`язку, але й те, що він мав місце саме внаслідок недбалості, тобто у зв`язку із тим, що особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила до них байдужість та несумлінність.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного доказу в підтвердження факту недбалого ставлення військової службової особи, яким є ОСОБА_1 до військової служби.

Долучені ж до справи документи містять доказову інформацію лише щодо службового розслідування факту відсутності військовослужбовця ОСОБА_2 на військовій службі, а витяги з наказів, рапорти, довідки-доповіді не містять інформації в контексті предмета доказування, щодо підтвердження вчинення даного правопорушення саме ОСОБА_1 .

Зокрема, відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2024 призначено службове розслідування щодо відсутності на військовій службі, з метою встановлення причин та умов відсутності на військовій службі 26 грудня 2024 року в умовах воєнного стану солдата ОСОБА_2 на підставі рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , ТВО командира 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до акту службового розслідування від 05.01.2025, вбачається, що з рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 від 26 грудня 2024 року за вих. 3434 стало відомо, 26 грудня 2024 року о 07 год. 20 хв. було виявлено відсутність солдата ОСОБА_2 , який здійснював охорону техніки в районі тимчасової дислокації механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . Залишив підрозділ зі зброєю. Пошуки даного військовослужбовця були організовані ТВО командира 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , але результатів не дали, місцезнаходження військовослужбовця невідоме. 26 грудня 2024 року об 11 год. 45 хв. солдат ОСОБА_2 повернувся зі зброєю після самовільного залишення частини в район тимчасової дислокації НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . В діях солдата ОСОБА_2 вбачається ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

У зв`язку з виявленою відсутністю солдата ОСОБА_2 ТВО командира 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 26.12.2024 було складено рапорти на ім`я командування військової частини НОМЕР_1 .

До єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2024 внесено відомості за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про те, що 26.12.2024 о 07 год. 20 хв. було виявлено відсутність солдата ОСОБА_2 , який покинув підрозділ зі зброєю.

Про самовільне залишення розташування підрозділу (зі зброєю) солдатом ОСОБА_2 та про його повернення до розташування підрозділу командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та командиром 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 складено довідки-доповіді.

Отже подані докази не свідчать поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушення, оскільки ними підтверджується лише факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_2 та проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом.

На обґрунтування підстав для складання протоколу прокурор посилався на порушення ОСОБА_1 статей 11, 12, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Наведеними у протоколі нормами передбачено таке.

Зокрема, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою,чисто й охайно (стаття 11 Статуту ВС ЗСУ).

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (стаття 12 Статуту ВС ЗСУ).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту ВС ЗСУ).

Статті 111, 112 Статуту ВС ЗСУ визначають повноваження та обов`язки командира роти (корабля 4 рангу), яким не є ОСОБА_1 .

Згідно з пунктами 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Норми статей 11, 12, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушення яких ставиться у провину ОСОБА_1 є загальними, і з їх змісту та даних протоколу не вбачається, яким чином ці статті дотичні до повноважень тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного доказу в підтвердження факту недбалого ставлення військової службової особи до військової служби.

Крім цього, до протоколу не надано наказу про призначення на посаду та посадової інструкції тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , що є обов`язковим елементом під час складання протоколу і розгляду такої категорії справ, яка стосується військової службової особи і невиконання нею певних обов`язків.

Натомість в матеріалах справи наявний витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2025 №8 про призначення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаду командира 2 механізованої роти й механізованого батальйону, який з 08 січня 2025 прийняв справи та посаду, між тим події означені в протоколі мали місце 26 грудня 2024 року.

Підсумовуючи викладене, матеріали справи не містять відомостей, які посадові обов`язки покладаються на ОСОБА_1 , протокол складений відносно ОСОБА_1 , в порушення приписів ст. 256 КУпАП, не містить посилання на конкретний пункт посадових обов`язків, які він порушив чи не виконав. Особа, що склала протокол послалася на ст.ст. 11, 12, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої Служби ЗСУ, що не дозволяє суду дійти беззаперечного висновку, що саме конкретно, в який період часу, в якому місці ОСОБА_1 не виконав покладені на нього посадові обов`язки, що призвело до недбалого ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Суддя вважає, що вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 27, 172-15, 247, 283, 284, 289 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя В.В. Лященко