ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/1879/24 Головуючий в 1 інст. Марченко Н.В.
Провадження №33/807/245/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лихосенка Є.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лихосенка Є.О. на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 2 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що згідно з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 886418 від 24 березня 2024 року встановлено, що 24 березня 2024 року о 22-02 годині по вул. Діагональна, буд. 4 в місті Запоріжжя ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Ford Sierra д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: звужені зіниці очей, які не реагували на світло, порушення мови, неприродна блідість обличчя, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі на місці зупинки відмовився. Подія зафіксована на бодікамеру. Своїми ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу на місці зупинки без порушень ПДР. Про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Лихосенко Є.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права. При цьому, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладення адміністративного стягнення. Крім того, захисник вважає, що суддя суду першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що ОСОБА_1 свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає.

У вказаний в протоколі день та час, він керував транспортним засобом, правил дорожнього руху не порушував. За допомогою проблискових маячків його було зупинено. При спілкуванні з патрульними в них виник конфлікт і саме це стало підставою для пропозиції поліцейським пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не мав жодних ознак сп`яніння та мав на меті встановити причину його зупинки. Разом із цим, ОСОБА_1 телефонував на ліню «102» з метою повідомлення про незаконні дії патрульної поліції, де йому було повідомлено про необхідність поїхати до медичного закладу та надати аналіз сечі.

Посилається на те, що ОСОБА_1 страждає на хворобу, в день складання протоколу в нього було загострення через що, він не мав можливості надати аналізи. Від проходження огляду не відмовлявся, а хотів з`ясувати законну причину його зупинки, без наявності якої він не повинен був виконувати вимоги поліцейського.

Наполягає, що враховуючи відсутність доказів наявності підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» для зупинки транспортного засобу, протокол складений інспектором, є незаконним.

Тобто, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене захисник просить постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 2 грудня 2024 року скасувати, справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Лихосенко Є.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки у співробітників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який не порушував жодного пункту правил дорожнього руху України. Вказав, що з пояснень поліцейського, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений за порушення ПДР України, однак відповідна постанова відносно нього не складалася, через відсутність фіксування порушення на відеозапис. Наполягав, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки здійснив виклик на «102», для з`ясування законності дій поліцейських, який останні розцінили як відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Пояснив, що не проїхав до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки співробітники поліції не оголосили йому причину зупинки його транспортного засобу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лихосенка Є.О., перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 886418 від 24 березня 2024 року підтверджується:

- направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 24 березня 2024 року, з якого вбачається, що в результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`янінні: порушення мови, зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Огляд водія не проводився узвязку з відмовою( а.с. 6);

- відеозаписом події (а.с. 9).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

Так, відеозаписом події зафіксовано неодноразове застосування співробітниками поліції проблискових маячків та спеціального звукового сигналу, для зупинки транспортного засобу за порушення водієм ПДР України, що здійснює рух попереду. Зазначення поліцейським, що водій при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту. Перевірка документів водія, в ході якої у поліцейського виникли підстави вважати, що у зв`язку з наявними ознаками, зокрема порушення мови, водій транспортного засобу Ford Sierra д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Слідує прохання поліцейського водію - вийти з автомобіля та пройти візуальний огляд на наявність відповідних ознак. Однак, останній починає ухилятися від проходження візуального огляду зазначаючи, що він був незаконного зупинений співробітниками поліції. Зафіксована пропозиція ОСОБА_1 на проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (час запису 00:11:53) із одночасним візуальним оглядом водія ОСОБА_1 , шляхом огляду зіниць очей та шкірного покриву обличчя. Повторна пропозиція ОСОБА_1 на проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у зв`язку із виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння, попередження останнього про відповідальність за відмову від проходження запропонованого огляду (час запису 00:22:45 00:24:10). Проте, ОСОБА_1 не надає відповіді на запропонований огляд, зазначаючи, що за відсутності доказів порушення ним ПДР України, вказана вимога поліцейського є незаконною. Попередження водія про складання протоколу відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження запропонованого огляду. Оголошення водію його процесуальних прав. Складання протоколу, оголошення його змісту водію. Відмова водія ОСОБА_1 від підписання протоколу та отримання його копії.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Проте, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.

Доводи апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Так, матеріалами відеозапису з бодікамер працівників поліції та з пояснень поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області ППП Макарової М.К., наданих нею у судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме за порушення водієм Правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п. 2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Разом із цим, матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час зупинки та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лихосенка Євгена Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 2 грудня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/1879/24