Справа № 164/2426/24 Провадження №33/802/24/25 Головуючий у 1 інстанції:Невар О. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

секретарів судового засідання Богдан Л.М., Хомік В.О.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Приймаченка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Приймаченка Антона Олеговича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 15 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Маневицького районного суду Волинської області від 15.10.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього стягнення у виді 17000 (сімнадцять тисяч) гривень штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на рахунок держави 605 (шістсот п?ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.09.2024 року, біля 11 години 17 хвилин, на вулиці Парковій в селищі Маневичі Камінь-Каширського району Волинської області, керував електроскутером „Forte, без реєстраційного номерного знака, маючи ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу працівника поліції відмовився пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.14-15).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Приймаченко А.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Вважає, що оскаржувана постанова прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а також постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Вказує на те, що твердження викладені в протоколі, не відповідають фактичним обставинам справи, а винесений протокол є незаконний.

Відповідно до п.2.5 ПДР, вказаного у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, водій саме «механічного транспортного засобу» повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.1.10 ПДР України, механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Одночасно з наданням протоколу про адміністративне правопорушення належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що електроскутер, яким керував ОСОБА_1 , за своїми технічними показниками належить до категорії «механічний транспортний засіб» не надано. Крім того, термін «водій» в розумінні ПДР України - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Даних, що електроскутер, яким згідно відомостей, наведених у протоколі, керував ОСОБА_1 відноситься до тих транспортних засобів, які необхідно реєструвати у встановленому законом порядку також не надано.

З наведеного можна встановити обґрунтовані сумніви щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у зв`язку із порушенням поліцейськими визначеного Законом порядку збору доказів та сумнівах у достовірності обставин, викладених в них, про які зазначено раніше (а.с.18-20).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 496700 від 08.09.2024 року (а.с.1);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.09.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08.09.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-рапортом старшого інспектора-чергового відділення поліції № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Делеха С.В. від 08.09.2024 року (а.с.5);

-рапортом поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Кушніра М.М. від 08.09.2024 року (а.с.6);.

- диском з відеозаписом події (а.с.9).

Згідно довідки від 09.09.2024 року, складеної начальником ВП № 1 (сел.Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Назарука С., вбачається, що відповідно до інформаційної підсистеми «ГСЦ водійське посвідчення» інформаційно-комунікаційної підсистеми інформаційного порталу Національної поліції України інформація щодо отримання посвідчення водія громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня (а.с.7).

Крім цього, згідно довідки від 09.09.2024 року, складеної начальником ВП № 1 (сел.Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Назарука С., вбачається, що відповідно до інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» інформаційно-комунікаційної підсистеми інформаційного порталу Національної поліції України у продовж 2023-2024 року на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складалися протоколи та постанови про адміністративне правопорушення (а.с.8).

В ході розгляду справи апеляційним судом був допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що під час несення служби 08.09.2024 року біля 11 години в селищі Маневичі побачили ОСОБА_1 , який керував електроскутером „Forte без реєстраційного номерного знака. Під час спілкування із водієм у нього були явні ознаки алкогольного сп`яніння. Водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, на що водій відмовився. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі охорони здоров`я, на що вони також отримали відмову. Відповідно на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України. Додатково вказав на те, що на місці зупинки ОСОБА_1 , останній не заперечував, що у нього були наявні ознаки алкогольного сп?яніння, повідомив їм, що перед поїздкою він вживав алкогольне пиво, але вважав, що це не є перешкодою для керування електроскутером.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, а також наведені ним та його довірителем в ході розгляду справи апеляційним судом, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції, та не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки електроскутер «FORTE»,яким керував ОСОБА_1 не відноситься до механічних транспортних засобів апеляційний суд погодитись з такими не може зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.

До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

Відповідно до п. 1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.

Втім, норма статті 130 КпАП України встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Отже, коли електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого, транспортним засобом є також низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Пунктом 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Як вбачається з пояснень апелянта, то ОСОБА_1 керував електроскутером «FORTE», який обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух за допомогою двигуна, а тому на підставі викладеного вище електричний скутер, яким керував ОСОБА_1 , є транспортним засобом в розумінні ч.1 ст.130 КпАП України, і відтак в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею.

З вище викладеного слід зробити висновок, що електроскутер є транспортним засобом, а ОСОБА_1 в ситуації, що розглядається, був учасником дорожнього руху, який мав дотримуватись вимог ПДР України, зокрема й в частині обов`язку на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, а також наведені в ході розгляду справи апеляційним судом, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Приймаченка Антона Олеговича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 15 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.