Єдиний унікальний номер 728/112/25
Номер провадження 3/728/116/25
П О С Т А Н О В А

17 січня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Васьковичі Коростенського району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця

за частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП),

У С Т А Н О В И В:

до Бахмацького районного суду (далі також Суд) 14.01.2025 надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 08.01.2025 серії КИС/К № 006, зі змісту якого вбачається, що 08.01.2025 приблизно о 9 год 00 хв, в умовах дії воєнного стану, запровадженого згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, солдат ОСОБА_1 (далі також Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) був виявлений під час шикування на тимчасовій території розміщення військової частини НОМЕР_1 її командуванням з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода).

У присутності двох свідків Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АлкоФор-505, у зв`язку з чим був доставлений до КНП КМП Конотопська ЦРЛ ім. акад. М.Давидова у м. Конотоп.

У подальшому повторно відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною третьою статті 172-20 КУпАП.

Аналізуючи вищевикладені обставини, не оцінюючи наперед докази та не вдаючись до вирішення питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 і його винності, а лише виконуючи процедурний обов`язок при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений пунктом 2 частини першої статті 278 КУпАП, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду, не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Так, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У протоколі про адміністративне правопорушення чітко не зазначено чи мала місце відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі також у присутності двох свідків.

Суд зауважує, що згідно з частинами сьомою, дев`ятою статті 266-1 КУпАП порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з пунктом 6 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (далі також Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 № 32, уповноважена посадова особа, яка проводить огляд, застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, відповідно до пункту 8 Порядку, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За змістом пункту 11 Порядку у разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.

Суд звертає увагу, що за змістом положень статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також Конвенція), ратифікованої Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У згаданому контексті слід відмітити, що поняття кримінальне обвинувачення має автономне значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (Блохін проти Росії (Blokhin v. Russia) [ВП], § 179; Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), § 30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення кримінального характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке обвинувачення.

Зокрема, у § 49 справи Озтюрк проти Німеччини Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.

Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.

Суд зауважує, що розмір штрафу, передбачений санкцією частини третьої статті 172-20 цілком спів мірний з відповідним розміром штрафу як виду кримінального покарання, передбаченого Кримінальним кодексом України, у зв`язку з чим на ці правовідносини гарантії статті 6 Конвенції у її кримінально-правовому аспекті поширюються повною мірою.

Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд зазначає, що виходячи із загальних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України, він не має права перебирати на себе функцію обвинувача та у будь-який спосіб виправляти виявлені недоліки.

Підсумовуючи вищенаведене, Суд вважає, що за вказаних обставин, проведення повного і об`єктивного розгляду справи є неможливим, а протокол про адміністративне правопорушення повинен бути повернутий органу, який його склав, для належного оформлення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративні матеріали разом з протоколом про адміністративне правопорушення від 08.01.2025 серії КИС/К № 006, складений стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно за частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути до ІНФОРМАЦІЯ_1 на доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Сороколіт