ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/341/25 Справа № 184/462/24 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г.,при секретарі Шевченко В.В., за участю захисника Шаврової Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Шаврової Н.М. на постанову судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови,08 березня 2024 року о 16 год. 30 хв. в м. Покров, по вул. Нижня, водій ОСОБА_1 керував т/з «ВАЗ21063» державний номерний знак л. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). На вимогу працівників поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, а також відмовився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер» під запис бодікамери № 000095, чим порушив вимоги п. 2,5 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Шаврова Н.М. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який призваний на військову службу, тому висновок суду про його належне повідомлення є помилковим. Звертає увагу, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, однак суд своєю постановою позбавив його права керування. Вказує на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, причини зупинки, вручення направлення на огляд. Долучений до протоколу відеозапис є неповним, здійснений на телефон працівника поліції та не містить інформації, коли саме воно було записане, дату та час відеофіксації. Наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза розумним сумнівом доводили провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 590265 від 08.03.2024 року, згідно якого 08.03.2024 р. о 16:30 год. по вул. Нижня в м.Покров водій ОСОБА_1 керував т/з «ВАЗ21063» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Рапортом інспектора від 08.03.2024 року, відповідно до якого 08.03.2024 року під час несення служби у м. Покров, по вул. Нижня було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21062 н/з НОМЕР_3 , водій якого не був пристебнутий паском безпеки, після чого було здійснено зупинку транспортного засобу. Під час спілкування встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , та у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки, на що водій відмовився, на пропозицію пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 також відмовився. Стосовно ОСОБА_1 винесено постанову за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив, що приблизно о 9:00 годині вживав 0,5 літри пива, того ж дня близько 16:30 годин керував транспортним засобом ВАЗ 21062 н/з НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього запах алкоголю з порожнини рота та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер або у медичному закладі, на що він відмовився. Вживання алкоголю не заперечує, з порушенням згоден.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт підтвердження ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом ВАЗ 21062 н/з НОМЕР_3 , факт вживання алкоголю пива та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Щодо доводів апелянта про неповноту відеозапису, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. На відеозапису відображено, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Тобто вказаний відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис не містить інформації про дату та час відеофіксації спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано, що видео зняте 08.03.2024 року о 16:38 год.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вручення ОСОБА_1 направленняна огляд водія, не можуть бути взяті до уваги, оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу, так як наявність такого направлення має правове значення для лікаря медичної установи, який в цьому випадку повинен провести медичний огляд.

Стосовно доводів про безпідставну відмову в зупиненні провадження по справі апеляційний суд зазначає наступне.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З урахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції правильно дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).

Якщо певні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

01.05.2022 р. законодавцем були внесені зміни у чинний КПК щодо зупинення кримінального провадження. У КУпАП такі зміни цим законом не були внесенні. Це свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Це обумовлено тим, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до КПК участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. На відміну від провадження у справі про адміністративне правопорушення, де визначено, що участь особи є обов`язковою тільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП. Стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить. Враховуючи це, застосування норм КПК до правовідносин у даній справі за аналогією закону не видається можливим.

Слід також зауважити, що строки притягнення до кримінальної відповідальності є більш тривалими ніж строки накладення адміністративного стягнення та порядок їх обчислення є різним. Чинним КУпАП передбачено лише можливість зупинення строків розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо), стаття 277 КУпАП.

Відповідно до ст.6 ЄКПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім цього, слід зазначити, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення є не реабілітуючою підставою і закриття провадження з цих підстав не відповідатиме інтересам самого ОСОБА_1 .

Враховуючи, що інтереси ОСОБА_1 представляє захисник Шаврова Н.М., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , без порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, права на захист та доступ до правосуддя.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються доданим до протоколу відеозаписом. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, як убачається з довідки старшого інспектора САП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно бази даних ІПНП ОСОБА_1 станом на 08.03.2024 року посвідчення водія не отримував.

Відповідно до постанови КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 зазначено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Згідно пункту 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч3 ст.123, статтями 124, 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як вбачається, санкція ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає різне стягнення для водіїв та інших осіб. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, але не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не є водієм у розумінні ПДР та положень ч.1 ст.130 КУпАП, а тому до неї не може бути застосоване покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що постанова судді підлягає зміні з призначенням ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. В іншій частині постанову судді слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шаврової Н.М. задовольнити частково.

Постанову судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 змінити.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до стягнення у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя