Справа № 344/8073/24
Провадження № 33/4808/19/25
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Борсука Д.Я.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

в с т а н о в и в:

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 22 квітня 2024 року о 00 год 55 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Довженка, 26 керувала транспортним засобом марки «BMW» марки «Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія ОСОБА_1 проводився із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810 ARCD-0525». Результат становив 1,30% проміле. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушила п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 19.06.2024 року. Винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає зазначену постанову суду необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також її прав та охоронюваних законом інтересів.

Посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Вважає, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу на те, що працівники поліції не роз`яснили їй права, передбачені законодавством України, а саме можливість скористатися юридичним захистом.

Крім того, на думку апелянта, поліцейськими порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, всупереч тому, що вона не погодилася із результатами огляду за допомогою газоаналізатора Драгер,

Акцентує увагу, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи вона висловила незгоду із результатами показів, проте з матеріалів справи вбачається інше, а саме що вона згідна із результатом.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить взяти до уваги, що у рапорті працівника поліції, який міститься у матеріалах справи зазначено, що вона в ході складання протоколу втекла з місця події. У свій захист повідомляє, що під час складання протоколу ОСОБА_1 запитала чи можуть вони проїхати в медичний заклад, на що отримала відповідь, що уже пізно і працівники поліції складають протокол. Після вона сіла за кермо і поїхала, працівники поліції їй не перешкоджали, а тому вона вважала, що останні визнають факт перебування її у тверезому стані.

Окрім того, звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що вона була відсторонена від керування, або те, що автомобіль був переданий за її згодою іншій особі для керування, а тому вважає, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушеннями.

Вказує також, що порушеннями, які допустили працівники поліції є те, що відео зйомка не велася безперервно і свідки не були залучені до її огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, стверджує, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Проте в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що справність газоаналізатора. Клопотання її захисника про витребування даних доказів судом І інстанції залишено без задоволення.

Звертає увагу, що їй не була вручена чи направлена засобом поштового зв`язку копія протоколу, обидва екземпляри (оригінал та копія) знаходяться у матеріалах справи, що свідчить про порушення вимог.

Вважає, що санкція покарання, яку застосував суд до неї, а саме позбавлення права керування транспортним засобом терміном на 1 рік є занадто суворою. Оскільки, основним її доходом є розвезення вантажів на орендованому автомобілі, в тому числі і на волонтерських засадах. Вказана робота є єдиним джерелом доходу, а у разі позбавлення її права керувати транспортним засобом, вона залишиться без роботи і не зможе забезпечувати неповнолітню доньку. До апеляційної скарги додає документи, що підтверджують, що вона є єдиним годувальником неповнолітньої дитини, оскільки чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув під час виконання бойових завдань пов`язаних із захистом Батьківщини.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, хоча в установленому законом порядку повідомлялася про розгляд апеляційної скарги, не подала клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердила поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Борсука Д.Я. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за її відсутності.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища у зв`язку з чим участь особи, яка притягається до відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Борсук Л.Я. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах провадження відсутні належні та достатні докази на підтвердження її винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №613628 від 22.04.2024 (а.с. 1) ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 22.04.2024 о 00 год. 55 хв. у місті Івано-Франківську, по вул. Довженка, 26 керувала транспортним засобом марки BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер 6810 ARCD-0525. Результат 1.30% проміле. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

За змістом ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики ЄСПЛ у тому разі коли недотримання обов`язку повідомити у встановленому законом порядку про обвинувачення, трапилось з вини обвинуваченого, то він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (Ердоган проти Туреччини, Камбел і Фелл проти Сполученого Королівства)

З долучених відеозаписів вбачається, що копію протоколу про адміністративне правопорушення не було вручено ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вона залишила місце складання протоколу.

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, була забезпечена реальна можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Протокол складений уповноваженою особою інспектором взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській обл. ДПП лейтенантом поліції Глинською І.І. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою. Підписувати протокол гр. ОСОБА_1 відмовилася.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено що ОСОБА_1 від пояснень відмовилася.

Згідно даних направлення в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 22.04.2024 року о 01 год. 02 хв., внаслідок огляду, проведеного поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився. (а.с. 3)

Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810», результати огляду на стан сп`яніння 1,30 проміле. (а.с. 4).

Відповідно до роздруківки приладу «Alcotest Drager 6810", огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на стан сп`яніння проведений 22.04.2024 о 01:01 год. за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810», прилад № ARCD - 0525, дата калібрування 09.11.2023, принтер № ARCC - 5325, тест № 4282, результат 1,30 проміле. Роздруківка приладу «Alcotest Drager 6810" підписана поліцейським (а.с. 6-7).

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що ОСОБА_1 не була відсторонена від керування транспортним засобом, що свідчить про необґрунтованість обвинувачення. Зокрема, відповідно до вимог ст.266 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться саме з метою відсторонення водія транспортного засобу від керування транспортним засобом. Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 залишила місце події без згоди поліцейських.

Так, згідно з рапортом поліцейського роти 1 взводу 2 БУПП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Хорт В.Д. від 22.04.2024, під час несення служби в складі екіпажу «Ясень-104», спільно з лейтенантом ОСОБА_3 близько 00 год. 55 хв. у м. Івано-Франківськ по вул. Довженка, 26 ним був зупинений автомобіль марки «BMW X5»д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 , в останньої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 6810, результат позитивний 1.30%, після чого запропоновано проїхати в лікувальний заклад для проходження такого огляду у лікаря нарколога на що остання відмовилася. ОСОБА_1 повідомлено, що на неї буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. У ході складання якого остання користуючись моментом втекла з місця події (а.с.8).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Відеозаписи, які долучені до матеріалів провадження мають достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. (а.с. 11).

Відеозаписом зафіксовано, як о 00 год. 58 хв. поліцейськими зупинено транспортний засіб марки BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку із порушенням комендантської години. Під час перевірки документів, працівником поліції встановлено, що транспортним засобом керувала ОСОБА_4 . Оскільки, із салону автомобіля відчувався запах алкоголю, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Також працівниками поліції запропоновано проїхати до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан сп`яніння і відеозаписом зафіксовано проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу Драгер та отримано позитивний результат огляду 1,30% проміле. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що отримано позитивний результат та запропонували їй пройти повторний огляд у медичному закладі (01:03:30). ОСОБА_1 відмовилась проходити повторний огляд у медичному закладі та повністю погодилась із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння. Відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що стосовно неї буде складено протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Дані відеозапису повністю узгоджуються із роздруківкою результатів огляду (а.с. 6-7), з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Суд, дослідивши відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останньої ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу.

Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, встановити послідовність даних, що містяться в матеріалах провадження, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, в оскаржуваній постанові, а також заперечень, викладених в апеляційній скарзі та озвучених під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при фіксації обставин подій патрульними поліцейськими, проходженні нею огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння з допомогою Алкотестера «Драгер» та відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Щодо аргументів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не проінформовано водія про можливість скористатися юридичним захистом, апеляційний суд звертає увагу на те, що право на захисника, яке передбачено ст.268 КУпАП виникає у особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, тільки після складання стосовно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, під час розгляду справи ОСОБА_1 скористалась своїм правом на отримання правової допомоги від адвоката та мала можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Такими чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що сукупність належних та допустимих доказів, які поза всяким розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про справедливість призначеного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Так, санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Борсука Д.Я. про те, що накладення на правопорушника стягнення у виді позбавлення керування транспортним засобом обмежує її права та може негативно позначитись на умовах її життя.

Разом з тим, суть накладення стягнення полягає саме в тому, що особа, яка вчинила правопорушення обмежується в своїх правах та свободах, що безумовно не може не позначитись на якості її життя.

Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 є єдиним годувальником неповнолітньої дитини, оскільки її чоловік ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.41-44).

Апеляцціний суд вважає, що вищевказану обставину у відповідності до вимог ст.34 КУпАП необхідно враховувати як обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Разом з тим, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУПаП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

Апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 в повному обсязі були дотримані вимоги закону, оскільки застосоване стягнення повністю відповідає санкції статті вчиненого правопорушення і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.23, 33 КУпАП врахував характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення та особу правопорушниці.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв