Унікальний номер справи 358/851/24
Номер апеляційного провадження 33/824/783/2025
Суддя суду першої інстанції К. С. Романенко
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

09 січня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Біленчука Сергія Миколайовича, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Біленчука Сергія Миколайовича на постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

громадянина України, місце служби ДПСУ ВЧ НОМЕР_2 ,

технік - водій, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та підданоадміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 24 травня 2024 року о 23 годині 21 хвилин, по вул. Заросянська в м.Богуслав Обухівського району Київської області, керував транспортним засобом «Honda Pilot», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ, із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 6810 ARBL-0643». Результат тесту - 1,13% проміле, тест № 1507. Своїми неправомірними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 та його захисник Біленчук С. М. подали апеляційну скаргу, просять її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Скаржники посилаються на те, що суд розглянув справу поверхнево, постанова судді не містить опису конкретних обставин та самого правопорушення, встановлених під час розгляду справи. Вважають, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведений матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (фіксація руху).Працівники поліції жодним чином не зафіксували подію і факт керування ОСОБА_1 автомобілем, тобто не здійснювали його переслідування та зупинку.

Звернуто увагу на те, що суддею не було перевірено законність виявлення, вилучення та процесуальне оформлення і приєднання до матеріалів даної справи відеозапису з відеокамери магазину АТБ, результати розгляду та коло осіб притягнутих до відповідальності за заявою, на яку у постанові у даній справі посилається суддя, зареєстрованої ЄО за №1701 від 24.05.2024, як умисне пошкодження майна, причини невнесення та неприєднання працівниками поліції до протоколу серії ААД №1303066 від 25.05.2024 у якості доказу відеозапису з магазину АТБ, який судом узято до уваги як основний доказ керування автомобілем ОСОБА_1 . Жодного прямого доказу чи відеозапису з службових бодікамер працівників поліції суду не надано. Натомість надані суду відеозаписи навпаки спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рапорт працівника поліції, який є зацікавленою особою, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також скаржники посилаються на те, що матеріали справи не відповідають поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та посиланням на те, що особа відмовилася від дачі пояснення (у присутності свідків).

ОСОБА_1 та його захисник Біленчук С. М. ставлять під сумнів достовірність відомостей та подій, які відображені на даному відеозаписі, адже походження відео їм невідомо.

Крім того, ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено і встановлено не було. Він вів себе адекватно, стримано, культурно, з відеозапису не вбачається жодних ознак алкогольного сп`яніння. Пояснення свідків написані заздалегідь на виготовленому бланку самим працівником поліції власноручно, що не може бути належним і допустими доказом у даній справі. Свідки зазначені в протоколі не були допитані в судовому засіданні. ОСОБА_1 не було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та не роз`яснено право на правничу допомогу. Протокол відносно ОСОБА_1 складено за відсутності відповідних достатніх доказів про вчинення ним вказаного правопорушення. Матеріали справи не містять доказів законної зупинки транспортного засобу будь - якого водія.

Суддею суду першої інстанції не було враховано практику ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справи про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінально - процесуального законодавства, тому дана справа підлягає закриттю.

Сторона захисту просить врахувати під час перегляду справи висновки, зроблені апеляційними судами у справах №718/1824/22, № 686/11314/17.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Біленчук С. М. підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити з викладених у ній доводів.

ОСОБА_1 та його захисник Біленчук С. М. пояснили суду, що 24.05.2024 ОСОБА_1 разом з дружиною та побратимами приїхали до магазину АТБ у м. Богуслав, де під час зустрічі з товаришем протягом години ОСОБА_1 вживав алкогольні напої (пиво). Повертаючись до свого автомобіля, який було припарковано біля магазину АТБ, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції через порушення комендантської години. При цьому ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, пиво вживав вже після приїзду до магазину, за кермом у стані сп`яніння він не перебував. А оскільки він вжив спиртні напої, керувати далі автомобілем мала б його дружина, яка має право керування автомобілем.

У ході перегляду справи апеляційним судом стороною захисту подано докази на підтвердження проходження ОСОБА_1 військової служби у ВЧ НОМЕР_2 з 27.02.2024 по теперішній час, взяття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з війсковою агресією Російської Федерації проти України з 16.05.2024. Також надано докази на підтвердження стану вагітності дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та її посвідчення водія. Крім того суду надано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на похорон до якої приїхав ОСОБА_1 , зі слів захисника.

Переглянувши справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Біленчука С. М., дослідивши зібрані по справі докази апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями Правил дорожнього руху, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому згідно п.3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суддя суду першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої ОСОБА_1 та його захисником Біленчуком С. М. апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та такою, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 130366 від 25.05.2024, складеним стосовно ОСОБА_1 , у якому зазначено, що останній керував транспортним засобом «Honda Pilot», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння;роздруківкою результатів тесту із застосуванням приладу Drager Alcotest 6810, результат огляду 1,13%; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапортом ст.інспектора чергової частини ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Ільченка В. про те, що 24.05.2024 о 23.28 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.05.2024 о 23.28 за адресою Богуслав, вул. Заросянська, буд.22, в магазині АТБ чоловік на авто «Хонда Пілот», д.н.з. НОМЕР_3 , розбив скло, наразі поїхав по вул. Франка. Заяву зареєстровано ЄО за № 1701 від 24.05.2024 як умисне пошкодження майна; розпискою ОСОБА_1 від 25.05.2024 про зобов`язання останнього не керувати транспортними засобами протягом доби з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеокамери магазину АТБ, на якому зафіксовано, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 під`їхав до магазину АТБ, з нього (з міста водія) вийшов невзутий ОСОБА_1 , який тривалий час намогався взутись, зафіксовано проходження ОСОБА_1 алкотесту на спеціальному технічному засобі Drager Alcotest, що підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Усім зазначеним доказам суд першої інстанції надав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 а) ПДР та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається згода ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest6810 на місці зупинки, результат огляду становить 1,13 % проміле. Із вказаним результатом ОСОБА_1 погодився. Будь - яких заперечень не висловлював, про те, що він не керував автомобілем у стані сп`яніння, про те, що він вжив спиртні напої вже після зупинки автомобіля, він працівників поліції не ставив до відома.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції враховуючи, що на відеозаписі міститься лише факт спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, то такі доводи апеляційної скарги є неспроможними, з огляду на наступне.

Факт керування особою, яка має ознаки алкогольного сп`яніння, транспортним засобом підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення за допомогою доказів, вичерпний перелік джерел яких визначений у ст. 251 КУпАП.

Так, з долученого до матеріалів справи відеозапису з магазину АТБ вбачається, що автомобіль «Honda Pilot», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під`їхав до магазину АТБ, за кермом цього транспортного засобу перебуває ОСОБА_1 . Водій виходить з автомобіля босоніж та намагаючись взутися має оглядно виражені ознаки у труднощах зробити це (порушено координацію рухів).

Апеляційний суд дослідив відеозапис з камери відеоспостереження магазину АТБ та вирішив, що суддя суду першої інстанції надав обґрунтовані висновки даному доказу.

Отже, відеозапис з камери магазину АТБ у цій справі є допустимим доказом, якому судом першої інстанції надано належну оцінку у сукупності з іншими доказами, які доводать вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із відеозапису з бодікамери працівника поліції вбачається, що при оформленні протоколу про адміністравтине правопорушення та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечує факт керування ним транспортним засобом «Honda Pilot», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 . Жодних заперчень з приводу цього не вкзує працівнику поліції.

Отже, на відеозаписі не зафіксовано заперечень ОСОБА_1 щодо керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, щодо вживання ним спиртних напоїв вже після зупинки автомобіля.

Пояснення, що містяться в апеляційній скарзі, повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Ці відеозаписи апеляційний суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність керування ОСОБА_1 під час комендантської години транспортним засобом «Honda Pilot», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння.

Та обставина, що у протоколі не вказано окремим пунктом - диск із відеозаписом з камери магазину АТБ, не свідчить про неналежність цього доказу, оскільки у протоколі зокрема вказано, що до протоколу додаються матеріали справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь - які сумніви у їх достовірності та істинності. Сам ОСОБА_1 не заперечує змісту відеозапису з камер спостереження магазину АТБ, пояснив суду апеляційно інстанції, що саме він є на даному відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що такі дії ОСОБА_1 підтверджують факт керування ним транспортним засобом, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині оцінюються апеляційним судом категорично.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, а також не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм положень ПДР, є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Крім того, причиною огляду ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_4 про те, що 24.05.2024 о 23:28 год за адресою: м. Богуслав, вул. Зросянська, 22, чоловік на транспортному засобі «Honda Pilot», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , розбив скло на вхідних дверях магазину АТБ, післ ячого поїхав по вул. Франка.

Отже, поліцейські зупинили ОСОБА_1 з метою встановлення правопорушення, про яке було повідомлено на лінію 102, а тому поліцейські діяли у відповідності до вимог ст. ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Враховуючи зміст заяви до поліції та наявність біля магазину АТБ транспортного засобу «Honda Pilot», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , у ОСОБА_1 , як водія даного транспортного засобу, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. І лише після того, як ОСОБА_1 уклав договір з адвокатом про правничу допомогу, він став ствержувати, що вжив спиртні напої вже після того як зупинив автомобіль біля магазину АТБ. І такі його пояснення повністю спростовуються відеозаписом з камер магазину АТБ, з якого вбачаються ознаки у нього алкогольного сп`яніння.

Хибними є доводи апеляційної скарги щодо незаконності пропозиції інспектора поліції пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки передумою було виявлення інспектором поліції у водія ознак алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager. Факту його керування автомобілем, саме в такому стані, ОСОБА_1 на той час не заперечував, не поясняв, що спиртні напої вжив вже після зупинки автомобіля.

Матеріалами справи підтверджено, що на пропозицію працівників поліції пройти тест на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу Drager, водій погодився, не заперечуючи керування у той момент транспортним засобом. Працівник поліції з дотриманням всіх вимог проводить дослідження, у тому числі показує упаковану трубку, проводить забір повітря, роз`яснює як проводити дослідження. З другої спроби, після повторного розпакування трубки та контрольного забору повітря ОСОБА_1 проходить тест, який виявляється позитивним - 1,13%, та на запитання працівника поліції чи згоден він з результатом, ОСОБА_1 відповідає, що, з результатом тесту погоджується, про що ставить підпис у акті огляду та на роздруківці тесту на алкоголь. Працівники поліції складають відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, зачитують його зміст, зокрема щодо роз`яснення його прав, надають цей протокол на підпис та надають ОСОБА_1 копію протоколу.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Так, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особа відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення підписала його, від пояснень відмовилася. Згідно протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому будь - яких зауважень особа, відносно якої складено протокол, щодо нероз'яснення йому прав, вказаних у протоколі, обставин правопорушення не зазначив в останньому.

Уже під час перегляду справи у суді, усвідомивши відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , намагаюись уникнути відповідальності, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з його змістом, з результатом приладу Drager Alcotest, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Частиною 2 статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями, та вжиття відповідних заходів, а тому оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.

Переглядом справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. Усі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Дії поліцейських жодним чином не призвели до звуження чи обмеження конвенційних та/або конституційних прав водія чи його основоположних свобод, не обмежили його в можливостях ефективно використати свої права, та не ставить під сумнів походження доказів, їх надійність та достовірність.

Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Зокрема, права передбаченіст. 268 КУпАП, були поновлені ОСОБА_1 шляхом виклику останнього та його захисника до суду першої та апеляційної інстанції. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням осіб і апелянти реалізували зазначені права при апеляційному перегляді.

Інтереси ОСОБА_1 представлені професійним захисником на підставі договору про надання правової допомоги, і доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи захисником не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного перегляду.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Реалізувавши своє право керувати автомобілем, ОСОБА_1 тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Отже, його вина у порушенні п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за обставин, викладених у постанові судді, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами зазначеними вище.

Суд не вбачає підстав визнавати додані до протоколу пояснення свідків неналежними та такими, що суперечать встановленим фактичним обставинам.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь - які сумніви у їх достовірності, належності та допустимості.

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і суд апеляційної інстанції.

Отже, апеляційний суд вважає, що будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді викладені у постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПповністю відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами. Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного перегляду справи.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді викладені у постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, про що заявляються вимоги апелянтами в апеляційній скарзі.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі щодо практики Європейського суду з прав людини і правових висновків Верховного Суду, та висновків апеляційних судів, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону та повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9. а) Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП.

Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та такою, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що повністю підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянтів із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, проте висновків судді вони не спростовують.

Та обставина, що дружина ОСОБА_1 перебуває у стані вагітності, що ОСОБА_1 наразі проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 27.02.2024 не може слугувати підставою для звільнення останнього від відповідальності за вчинення адміністравтивного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Богуславського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Біленчука Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач