Провадження № 3/761/101/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль В.В., при секретарі Павлюк Т.О., за участю представника Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України Головатюка С.В., адвоката Маміч А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), паспорт громадянки України НОМЕР_1 виданий 23.01.1998 Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, суд

В С Т А Н О В И В :

У провадження судді надійшов адміністративний матеріал про притягнення громадянина України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

За змістом протоколу про порушення митних правил № 0140/126000/24 від 05.09.2024 року, ОСОБА_1 (НОМЕР_2), вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення митних платежів на суму 5 015 681,95 грн. (в тому числі: ввізне мито в сумі 0,00 грн., податок на додану вартість в сумі 5 015 681,95 грн.)., шляхом заявлення у митній декларації від 27.08.2024 № 24UA37U6 неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару.

У судовому засіданні представник митного органу, підтримав позицію Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України, обставини, викладені в протоколі, та просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил.

Адвокат Маміч А.О. в судовому засіданні просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також адвокатом Маміч А.О. були подані письмові заперечення на протокол про порушення митних правил.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, що не перешкоджає розгляду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 485 МК України, відповідальність на стає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Так, виходячи зі зміст ст. 485 України, можна визначити наступні об?єктивні сторони адміністративного правопорушення передбаченого вищевказаною статтею КУпАП, зокрема:

1) заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості;

2) та/або надання з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру митному органу доходів і зборів документів, що містять такі неправдиві відомості;

3) або несплата митних платежів у строк, встановлений законом;

4) або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів;

5) використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

В судовому засіданні встановлено, що з метою митного оформлення товару до Львівської митниці ОСОБА_1 була подана митна декларація від 27.08.2024№ 24UA37U6 (вн. № 666) та копії документів, що стосувались поставки товару.

Під час ініційованого Координаційно-моніторинговою митницею повного митного огляду товару Львівською митницею було встановлено, що відповідно до маркування на пакуванні та самому товарі на відміну від заявленої в поданій ОСОБА_1 митній декларації компанії «TIANJIN HANHUA PETROLEUM EQUIPMENT CO., LTD» виробником товару є компанія «GUOCHENG VALVE GROUP CO LTD». Торгова марка товару, яку не вказано в митній декларації - «CGCV». Крім того, на відміну від заявленого у митній декларації,маркування товару починається з літери Q.

У протоколі результат митного огляду оцінено, як встановлення невідповідності «відомостей необхідних для визначення митної вартості товару, а саме інформації щодо заявленого виробника товару, зазначеного в митній декларації та товаросупровідних документах, та відсутність торговельної марки товару».

У відповідності з частинами першою та другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (статті 57 -64 МК України).

За приписами частини четвертої статті 52 МК України у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Згідно з частиною восьмою статті 52 МК України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій статті 52 МК України, є відомостями, необхідними для митних цілей (частина дев`ята статті 52 МК України).

У відповідності із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За приписами частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Системний аналіз наведених норм права свідчить, що відомостями, необхідними для визначення митної вартості є: ціна товару, складові митної вартості, що додаються до ціни товарів за приписами частини десятої статті 58 МК України, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів (на підставі яких встановлюється, які саме складові митної вартості мають додаватись до ціни товарів).

Доказів того, що відомості, заявлені в декларації митної вартості є недостовірними матеріали справи не містять.

Формою декларації митної вартості не передбачено заявлення відомостей про виробника товару та торгову марку, оскільки такі відомості за Законом не є відомостями, необхідними для визначення митної вартості товарів.

В свою чергу, відомості про виробника товару, заявлені в митній деклараціївід 27.08..2024 № 24UA37U6 (вн. № 666) та наявність торгової марки, про що не заявлено в митній декларації, за наведеними приписами МК України не є відомостями, необхідними для визначення митної вартості товарів.

Крім того, заявлена в декларації митної вартості ціна товару визначена продавцем товару - компанією «TIANJIN HANHUA PETROLEUM EQUIPMENT CO., LTD»в комерційному інвойсі від 03.06.2024 № НН-002 в розмірі 1 190 583,80 доларів США.

Той факт, що продавець товару - компанія «TIANJIN HANHUA PETROLEUM EQUIPMENT CO., LTD» припустився помилки в специфікації від 11.01.2024 № 2401111, оскільки фактично виробником товару є компанія «GUOCHENG VALVE GROUP CO LTD» на ціну товару жодним чином не вплинув.

Саме таку ціну було сплачено імпортером продавцю, що підтверджується SWIF-повідомленнямАТ «Банк Кредит Дніпро» про здійснення міжнародного переказу в іноземній валюті від 05.06.2024.

Доказів сплати іншої ціни за товар матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу, що на сьогодні є сталою правова позиція Верховного Суду (наприклад, постанова від 31 березня 2020 року у справі №826/12344/15), згідно з якою сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Що стосується торгової марки, то безпосередньо наявність або відсутність торгової марки не має значення для визначення митної вартості. Таке значення має наявність домовленостей між стороною зовнішньоекономічного контракту про сплату (прямо чи опосередковано) роялті за використання торгової марки. Відповідні домовленості між імпортером та продавцем товару відсутні.

Порядок включення суми роялті та інших ліцензійних платежів до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, під час визначення їх митної вартості затверджений постановою Кабінету Міністрів України від від 21 травня 2012 р. № 446.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що давали б підстави для тверджень про наявність правових підстав для включення роялті до митної вартості товару у даному випадку.

Згідно з частиною 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність.

Відповідно до статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Виходячи з диспозиції статті 485 МК України, передбачене нею порушення митних правил вчиняється зі спеціальною протиправною метою - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи і вона може бути тільки у правопорушеннях, що вчиняються з прямим умислом, оскільки вона є свідченням бажання певного наслідку.

Диспозиція статті 485 МК України свідчить про те, що передбачене нею порушення митних правил може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Проте в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні докази того, що ОСОБА_1 могла і мала передбачити неправомірне зменшення розміру митних платежів, сплатити які мало ТОВ «МІК».

В судовому засіданні встановлено, що інформацію до митної декларації ОСОБА_1 вносила на підставі відомостей про товар, що містили надані ТОВ «МІК» документи, зокрема, специфікація від 11.01.2024 № 2401111 до контракту від 04.10.2023 № 1, додаток 1 до зазначеної специфікації, комерційний інвойс від 03.06.2024 № НН-002.

Також декларування товару здійснювалось моєю ОСОБА_1 на виконання договору доручення від 16.07.2024 № 16072024/1.

У відповідності до пункту 6.1 вказаного договору відповідальність за дійсність, достовірність документів (та їх копій) Довірителя (ТОВ «МІК»), у тому числі завірених в установленому порядку печаткою та підписом представників Повіреного ( ОСОБА_1 ) за дорученням/довіреністю Довірителя, несе Довіритель.

Згідно з пунктом 6.5 договору Довіритель (ТОВ «МІК») несе повну юридичну відповідальність за відповідність вантажу товаросупровідним, товаротранспортним, комерційним документам (контракт, рахунок (інвойс), пакувальний лист, накладні: ТТН, CMR (міжнародна автонакладна), Carnet TIR, СМГС (залізнична накладна УМВС), ЦІМ (залізнична накладна ЦІМ), AWB (автовантажна накладна), BL (коносамент), сертифікат про походження, таке інше), які надаються Повіреним ( ОСОБА_1 )для митного оформлення.

За визначеного договором розподілу відповідальності між його сторонами ОСОБА_1 не мала підстав для сумнівів щодо відповідності документів, отриманих від ТОВ «МІК» для митного оформлення товару.

У своїх доводах Координаційно-моніторингова митниця як на доказ винуватості ОСОБА_1 в учиненні порушення митних правил посилається на те, що вона не скористалася передбаченим частиною 2 статті 266 МК України правом перед подачею митної декларації з дозволу митного органу здійснити фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах.

Як зазначила адвокат Маміч А.О. в судовому засіданні, що саме через відсутність підстав сумніватись у правильності відомостей про товар в отриманих документах у ОСОБА_1 не було потреби звертатись до митниці за дозволом на проведення огляду товару, що декларувався.

У поясненнях від 04.09.2024 № 0409-1, наданих Львівській митниці на запит Координаційно-моніторингової митниці, ОСОБА_1 повідомила, що у зв`язку з виникненням питань під час митного оформлення товару ТОВ «МІК» звернулось до продавця і у відповідь отримало два листа, копії яких були надані до митного оформлення та додані до пояснення.

Листом від 27.08.2024 № 77 продавець товару TIANJIN HANHUA PETROLEUM EQUIPMENT CO., LTD з вибаченнями повідомив про помилку в специфікації від 11.01.2024 № 2401111 оскільки фактично виробником товару є GUOCHENG VALVE GROUP CO LTD.

У листі від 29.08.2024 продавець повідомив про свою помилку щодо наявності в назві (маркуванні) товару літери «Q». Разом з цим повідомив, що ця літера означає тип крану - кульовий і у будь-якому разі не впливає на технічні характеристики товару.

Зазначена інформація продавця, підтверджує відсутність у ОСОБА_1 умислу на внесення до митної декларації неправдивих відомостей. В свою чергу, будь-які необережні дії не охоплюються складом правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і достовірними доказами, отриманими у порядку, передбаченому законом.

Так, відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Загальновідомо, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Однак, уповноважена особа, якою було складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення та яка є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам закону не надав суду жодних належних і допустимих доказів, на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог ст. 485 МК України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, наявні у справі матеріали не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 , вимог ст. 485 Митного кодексу України та відповідно наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 485, 527, 528, 529 МК України, ст.247, ст. 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по протоколу № 0140/126000/24, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бугіль В.В.