Номер провадження: 33/813/193/25
Головуючий у першій інстанції Деркачов О.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,

адвоката Сафронюка Павла Віталійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Сафронюка Павла Віталійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду адвокат Сафронюк П.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 05 грудня 2024 року, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що з текстом оскаржуваної постанови апелянт ознайомився лише 29 листопада 2024 року.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Сафронюк П.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 посилається на те, що судом не враховано те, що передня і задня частина автомобілю Фіат пошкоджена від сильних ударів, що свідчить про те, що зіткнення з автомобілем Опель автомобілю Фіат відбулося внаслідок потужного удару автомобіля ГАЗ в задню частину автомобіля Фіат.

Також, суд не прийняв до уваги правову позицію Верховного Суду згідно якої водієві не може бути поставлено у провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху (постанова від 20.11.2014 року, справа №5-18кс14).

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Сафронюка П.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , а також потерпілого ОСОБА_2 апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 12 листопада 2024 року без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 чи його захисника.

28 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про отримання копії постанови.

Відомостей про отримання копії постанови ОСОБА_1 чий ого захисником матеріали справи не містять.

05 грудня 2024 року ОСОБА_1 в особі адвоката Сафронюка П.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою та з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Сафронюка П.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , а також потерпілого ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150974 від 15 жовтня 2024 рокуо 08 годині 30 хвилин 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo», н/з НОМЕР_1 , по пр-кту Князя Володимира Великого, в м. Одесі, в порушення вимог пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Omega», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1, п. 13.1 ПДР України.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року. Протокол підписаний особою, яка його склала, та ОСОБА_1 .

В письмових поясненнях наданими поліцейським на місці події, ОСОБА_1 зазначив, що їхав в правій полосі, перед ним зупинився автобус і він почав перестроюватись в лівий ряд, оскільки не було перешкод, перед ним їхала чорна машина і різко почала гальмувати, він також почав гальмувати, дистанція скоротилася до мінімума та сталося зіткнення, і послідував удар із-заду в автомобіль ОСОБА_1 від автомобілю «ГАЗ-33021».

До матеріалів справи органом поліції долучено ксерокопію іншого протоколу серії ЕПР1 №150986 про притягнення водія автомобіля «ГАЗ-33021», н/з НОМЕР_3 , ОСОБА_3 за порушення вимог пунктів 12.1, 13.1 ПДР, що призвело до зіткнення із автомобілем марки «Fiat Doblo», н/з НОМЕР_1 .

Як вбачається із первинних письмових та усних пояснень безпосередньо в суді водія ОСОБА_3 перед настанням зіткнення керованого ним автомобіля марки «ГАЗ-33021» водій автомобіля марки «Fiat Doblo» несподівано змінив смугу руху на ту, в якій рухався він, що призвело до значного зменшення дистанції з автомобілем марки «Opel Omega» та неможливості уникнути зіткнення. Проте, як пояснює ОСОБА_3 , до настання зіткнення з автомобілем марки «Fiat Doblo», останній транспортний засіб також не зумів дотриматися безпечної дистанції та спочатку зіткнувся передньою частиною з автомобілем марки «Opel Omega».

Відповідно до первинних письмових та усних пояснень безпосередньо в суді водія ОСОБА_2 зупинений ним перед пішохідним переходом автомобіль «Opel Omega» отримав саме два удари, спочатку від автомобіля марки «Fiat Doblo», а потім від цього ж транспортного засобу, але внаслідок зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ-33021».

Так, вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №150974 від 15 жовтня 2024 року, підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 жовтня 2024 року, поясненнями водіїв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 .

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним порушенням вказаної норми матеріального права є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги адвоката Сафронюка П.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що передня і задня частина автомобілю Фіат пошкоджена від сильних ударів, що свідчить про те, що зіткнення з автомобілем Опель автомобілю Фіат відбулося внаслідок потужного удару автомобіля ГАЗ в задню частину автомобіля Фіат, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки суперечить матеріалами справи та є власним тлумаченням апелянта обстановки, яка склалася на місці події.

Так з пояснень ОСОБА_2 , вбачається, що його автомобіль зазнав два удари, спочатку удар від автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 , а потім від цього ж транспортного засобу, але внаслідок зіткнення з автомобілем, під керуванням водія ОСОБА_3 , що відповідає матеріалам справи, а також підтверджується наданими первинними поясненнями учасників ДТП.

Доводи апеляційної скарги про те, що водієві не може бути поставлено у провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху, суд також вважає необґрунтованими, оскільки до відповідальності передбаченої статтею 124 КУпАП притягнуто і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до матеріалів справи схема місця ДТП підписана ОСОБА_1 та будь-яких зауважень до схеми місця ДТП ним не вказано.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки спростовується вищевикладеним.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката Сафронюка Павла Віталійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Сафронюку Павлу Віталійовичу, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Сафронюка Павла Віталійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 17 січня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева