Справа № 455/873/24 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір А.В.
Провадження № 33/811/960/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Лук`янович А.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого - адвоката Терлецького Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 04.04.2024 о 11:05 год. у с. Городовичі Самбірського району Львівської області, на автодорозі Т1418 26 км +150 м, керуючи автомобілем «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, що під час виникнення небезпеки для руху призвело до зіткнення із автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався на зустріч. Внаслідок вказаної ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушила п.12.3 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати її невинною.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суддею першої інстанції не було допитано ОСОБА_3 , яка перебувала з нею в автомобілі, не було викликано і іншого учасника ДТП ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що в суді першої інстанції був допитаний ОСОБА_4 , який не зміг пояснити, яким чином він визначив швидкість руху автомобіля «Деу Матіз» за довжиною гальмівного шляху.

Наголошує, що ОСОБА_2 виїхав на зустрічну смугу, виявивши автомобіль «Деу Матіз» не здійснив належних дій для надання переваги у русі транспорту, що рухався по своїй смузі руху, не прийняв максимально праворуч в притул до автопоїзда і не використав дистанцію між фурами, аби дати можливість безпечного проїзду автомобіля «Деу Матіз», та не переконання ним в безпечності маневру створило небезпеку для неї, як водія «Деу Матіз» і пасажира ОСОБА_5 , що перебувала в автомобілі разом нею на момент зіткнення.

Вважає, що діяла в стані крайньої необхідності (ст.18 КУпАП), де для усунення небезпеки у виді лобового зіткнення з автомобілем «Мерседес- Бенц Спрінтер», що загрожувала її здоров`ю та здоров`ю пасажира змінила напрямок руху, що призвело до виїзду авто на бордюр і внаслідок, бічним зіткненням з автомобілем «Мерседес-Бенц Спринтер». Шкода завдана ДТП, є менш значною, ніж відвернена.

ОСОБА_1 , яка брала участь в судовому засіданні 14.01.2025 в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити. У судовому засіданні 12.07.2024 додатково пояснила, що 04 квітня 2024 року близько 11:05 год. вона керуючи автомобілем «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 рухалась у напрямку м. Самбора з м. Добромиль. Разом з нею в автомобілі перебувала ОСОБА_5 . По дорозі до м. Самбора зустрічна смуга руху була частково зайнята вантажівками, що стояли обабіч дороги, через затори на кордоні. Так як не було встановлено попереджувальних знаків, тому водії на цьому відрізку дороги діяли наступним чином: автомобілі у зворотному напрямку приймали праворуч максимально близько до припаркованих вантажівок, або заїжджали в паркувальні кишені (між вантажівками) пропускали автомобілі, що рухались у своїй смузі руху, і лише тоді продовжували рух. У с. Городовичі на її смузі руху раптово з`явився автомобіль «Mercedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , який на великій швидкості, приблизно 85-90 км/год. рухався їй на зустріч. Для уникнення зіткнення, вона скерувала свій автомобіль праворуч, впритул до бордюру. Через мокре дорожнє полотно, авто зіткнулось з бордюрем, і його відкинуло знову на її смугу руху, де в цей час знаходився автомобіль «Mercedes Benz Sprinter», та відбулось зіткнення.

Потерпілий ОСОБА_2 , його представник адвокат Терлецький Ю.М., які брали участь в розгляді апеляційної скарги 14.01.2025 в режимі відеоконференції просили відмовити в задоволені апеляційної скарги. У судому засіданні 12.07.2024 ОСОБА_2 пояснив, що 04.04.2024 приблизно о 11:05 год. він їхав за кермом свого автомобіля з причіпом «Mercedes Benz Sprinter», в напрямку кордону з м. Самбір до м. Хирів. Приблизно за 5-7 км. не доїжджаючи до с. Городовичі Самбірського району, на його смузі руху, були в черзі (один за одним) припарковані вантажні автомобілі, тому весь рух транспорту в напрямку кордону, здійснювався по зустрічній смузі руху, і дані вантажні автомобілі займали всю праву смугу руху, що вбачається із схеми ДТП, а також треба врахувати дзеркала, які кріпляться до кабін автотранспорту і виступають в сторону осьової лінії - до 50 см. Жодних дорожніх знаків про обмеження руху чи регулювальника не було. Заїхавши в с. Городовичі, він рухався по даному населеному пункту зі швидкістю 40-45 км/год., так як довжина його автомашини з причіпом, становила 13 метрів. В цей час він побачив, що на зустріч йому з великою швидкістю рухається автомобіль «Daewoo Matiz», яким керувала, як пізніше виявилось ОСОБА_1 . Побачивши його, ОСОБА_1 на мокрій дорозі, не справилась з керуванням, її автомобіль виїхав на бордюр від якого її відкинуло, і її автомобіль зіткнувся з його автомобілем. Від даного удару його автомобіль змістило трохи вбік та пошкодило один з вантажних автомобілів, які стояли на його смузі руху в черзі до кордону (дана черга вантажних автомобілів розтягнулась, приблизно на 20 км., аж до самого кордону). На його думку, ДТП трапилось через те, що ОСОБА_1 перевищила допустиму швидкість в населеному пункті, не врахувала погодніх умов, тому й не справилась з керуванням, внаслідок чого здійснила виїзд на бордюр, її відкинуло в сторону осьової лінії, та пошкодила його автомобіль.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, вказаних вимог закону суддею суду першої інстанції було дотримано не в повному обсязі.

Так, статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З огляду на те, що вказана норма закону є бланкетною та відсилає до Правил дорожнього руху, суд першої інстанції під час розгляду справи повинен встановити чи порушив вимоги Правил дорожнього руху водій, який зазначений уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, а також суть правопорушення.

Окрім того, склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, передбачає наявність трьох елементів об`єктивної сторони (протиправне діяння): 1) порушення правил дорожнього руху, 2) наслідки у вигляді, зокрема, пошкодження транспортних засобів, 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР та наслідками.

Отже, склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

При цьому вказані обставини повинні бути підтвердженні доказами, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП).

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у матеріалах справи відсутні дані, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину ОСОБА_1 в порушені нею вимог п. 12.3 ПДР, що ставиться у провину останній, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04 квітня 2024 року серії ААД № 652469 (а.с. 2), ОСОБА_1 04.04.2024 о 11:05 год. у с. Городовичі Самбірського району Львівської області, на автодорозі Т1418 26 км +150 м, керуючи автомобілем «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, що під час виникнення небезпеки для руху призвело до зіткнення із автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався на зустріч. Внаслідок вказаної ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушила п.12.3 Правил дорожнього руху.

На основі отриманих пояснень та наявних матеріалів дорожньо-транспортної пригоди Львівським апеляційним судом було призначено автотехнічну, судово-трасологічну експертизу, за наслідками проведення якої експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Придибою В.Т., ОСОБА_6 надано висновок від 27 грудня 2024 року № 2910-Е, згідно з яким у дорожній ситуації, при якій мало місце зіткнення зустрічних автомобілів, можливість запобігти ДТП залежала одночасно від дій водіїв обох транспортних засобів. Навіть якщо б однин з водіїв зупинив керований ним автомобіль до місця зіткнення, то інший, продовжуючи рух у зустрічному напрямку, все рівно міг з ним зіткнутись.

Для водія автомобіля «Daewoo Matiz», ОСОБА_1 можливість уникнути зіткнення полягала у дотриманні нею вимог п.п. 12.4, 12.3 ПДР. Встановити, чи мала водій автомобіля «Daewoo Matiz», ОСОБА_1 технічну можливість уникнути зіткнення, діючи відповідно до вимог п.12.4, 12.3 ПДР (а саме, рухаючись зі швидкістю не більше 50км/год та своєчасно застосувавши гальмування) не надається можливим через відсутність необхідної для цього інформації, зокрема через відсутність даних про положення автомобіля «Daewoo Matiz», відносно місця зіткнення в момент, коли водій ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху, обумовлену рухом зустрічного автомобіля «Mercedes Benz Sprinter», у межах смуги її руху назустріч загальному потоку.

Якщо зафіксований на схемі місця ДТП під позначенням №7 «гальмівний шлях» утворений колесами автомобіля «Daewoo Matiz», внаслідок застосування екстренного гальмування, то швидкість автомобіля «Daewoo Matiz», на момент застосування екстреного гальмування становила біля 57...63км/год, що не відповідає вимогам п.12.4 ПДР, згідно яких у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50км/год.

Однією з причин даної ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що водій автомобіля «Mercedes Benz Sprinter», виконуючи об`їзд припаркованих на смузі його руху вантажних автомобілів, не дав дорогу зустрічному автомобілю «Daewoo Matiz». Встановити причинний зв`язок між діями водія автомобіля «Daewoo Matiz», та фактом ДТП не видається можливим.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення у провину ОСОБА_1 поставлено порушення п. 12.3 ПДР, разом з тим згідно з висновком експерта, встановити відповідність дій водія автомобіля «Daewoo Matiz», ОСОБА_1 вимогам п.12.3 ПДР (стосовно своєчасності застосування гальмування), а також можливості уникнути зіткнення не надається можливим.

Зіткнення відбулось на смузі руху ОСОБА_1 , що не заперечували учасники ДТП.

Разом з тим, ОСОБА_1 не ставиться у провину порушення п. 12.4 ПДР. Оскільки можливе порушення водієм ОСОБА_1 п.12.4 ПДР не включено у фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, суд позбавлений можливості досліджувати вказану обставину.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

З точки зору критерію відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, сукупність зібраних в матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою для того, щоб прийти до однозначного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення щодо останньої.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню. Постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.