Справа № 459/2270/24 Провадження № 3/459/686/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Новосад М.Д., з участю секретаря судового засідання Козак І. Я., прокурора Дмитріва Б. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицький матеріали, які надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої заступником керівника апарату Сокальського районного суду Львівської області, проживаючої по АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.01.2024, перебуваючи на посаді заступника керівника апарату Сокальського районного суду Львівської області, як суб?єкт декларування, відповідно до положень ст.ст. 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», зазначила завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2022 рік, які відрізняються від достовірних на загальну суму 1 475 174,00 грн, чим не дотримала вимог пп. 7, 9 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону.

У судове засідання 16.01.2025 ОСОБА_1 не з`явилася, привід застосований до неї працівниками поліції не виконаний. Подала чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

За наведених обставин, суд поставив на обговорення питання щодо розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_1 у жодне судове засідання не з`явилася, застосовані неодноразові приводи відносно останньої не виконувалися. ОСОБА_1 обізнана про те, що відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, що такий знаходиться на розгляді в суді, однак на виклики суду не з`являлася, що свідчить про її ухилення від відповідальності та зловживання процесуальними правами. З урахуванням строків розгляду справи та строків застосування адміністративного стягнення, вважав за можливе розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши думку прокурора, вирішуючи питання щодо неявки в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у судові засідання, розгляд яких було призначено на 10.09.2024, 27.09.2024, 08.10.2024, 10.09.2024, 15.10.2024, 28.10.2024, 11.11.2024, 19.11.2024, 27.11.2024, 03.12.2024, 11.12.2024, 23.12.2024, 03.01.2025, 09.01.2025, 16.01.2025 особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася.

Привід, застосований до ОСОБА_1 на підставі постанов суду від 15.10.2024, 19.11.2024, 27.11.2024, 03.12.2024, 03.01.2025, 09.01.2025 не був виконаний працівниками поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, правопорушення, яке інкримінується останній було вчинено 15.01.2024, що є датою подання декларації, а днем виявлення слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення 01.08.2024.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду, зокрема, справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання за відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд вжив достатніх правових заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, про що описано вище.

ОСОБА_1 була обізнана про те, що відносно неї складено адміністративний протокол за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, була повідомлена про розгляд справи, однак в судові засідання жодного разу (із 15 призначених судом) не з`явилася, щоразу подавала клопотання про відкладення розгляду справи, із підстав: неможливості явки її захисника, що суд не бере до уваги, оскільки зайнятість захисника не звільняє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності від обов`язку з`явитися у судове засідання, тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , а також, неможливості з`явитися у судове засідання у зв`язку із необхідністю догляду за хворою дитиною, що суд розцінює як зловживання процесуальними правами, оскільки є інші члени сім`ї, які можуть замінити її у догляді за дитиною, зокрема чоловік, за таких обставин, як обов`язкова її участь у судовому засіданні та короткі строки розгляду адміністративних справ, зокрема справ, пов`язаних з корупцією.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 , якій об`єктивно надавалась можливість особисто надати пояснення у справі, чим вона не скористалася, свідчить про зловживання процесуальними правами та неналежне виконання процесуальних обов`язків, що очевидно, спрямовані на затягування розгляду справи та уникнення відповідальності особою.

З урахуванням завдань КУпАП, з метою дотримання строків розгляду справи, враховуючи, що в цій справі закінчується строк накладення адміністративного стягнення у разі визнання особи винуватою, за встановленої процесуальної поведінки ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. Підтримав поданий ним письмовий висновок, де зазначив, що ОСОБА_1 подає декларації до Реєстру з 2016 року та жодного разу не зазначала у розділі 12 декларації наявність грошових активів. Тобто діяла навмисно, приховуючи свої статки. Лише після початку повної перевірки декларації за 2022 рік, внесла відомості про отриманий подарунок від батьків та наявність грошових активів. Відповідно до декларації поданої за 2022 рік ОСОБА_1 зазначила право власності на будинок та земельну ділянку. В декларації поданої за 2021 рік, остання не вказала, що в неї чи когось з її членів сім`ї є збережені грошові кошти. Відповідно, це слугує доказом того, що ОСОБА_1 не отримувала жодних грошових коштів від своїх батьків в 2021 році, а також не подавала виправленої декларації за вказаний період, щоб спростувати чи підтвердити отримання подарунку у грошовій формі. Поряд з тим, в період 2022 року куплені вказані вище об`єкти нерухомості безпосередньо за участю ОСОБА_1 , оскільки перебуваючи у шлюбі будь-які операції з нерухомістю можна здійснювати лише з дозволу чоловіка або дружини, тому остання обізнана про вартість об`єктів нерухомості, оскільки була присутня при підписанні договору купівлі-продажу. Відповідно їй відомо про вартість майна та наявні в неї грошові кошти для купівлі такого. Також, ОСОБА_1 не надано, жодного підтверджуючого факту щодо отримання коштів в 2021 році. Поряд з тим, в 2021 році ОСОБА_2 придбано квартиру вартістю на дату набуття 970 222 грн. і знову ж таки в декларації за вказаний період не зазначено відомостей про жодні фінансові активи подружжя. Тому слід вважати, що декларант неодноразово приховувала свої доходи за які здійснювалася купівля об`єктів нерухомості.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Завада Т. Р. у єдиному судовому засіданні 27.09.2024, в яке він з`явився, подав письмові пояснення, де зазначив, що не встановлено та не доведено вину у формі умислу, мотив та мету інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не надавала згоду чоловіку на укладення договору позики та не була присутня під час його укладення. Вважає, що достовірність інформації щодо суми ввезених ОСОБА_1 коштів могла б бути підтвердженою лише на підставі відомостей із відповідної декларації, однак така в матеріалах справи відсутня. Сума, визначена НАЗК є хибною і базується на неправильному тлумаченні пояснень, що були надані ОСОБА_1 . Останній інкриміновано недекларування доходу від 15.01.2022, проте, в той час вона не отримувала подарунків від батьків. Просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Вислухавши думку прокурора, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1 є суб?єктом, на якого поширюється дія Закону, та службовою особою, яка згідно з приміткою до ст. 51-3 Закону, займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 45 Закону та приміткою до ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб?єктом декларування та, відповідно, суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Окрім того, судом встановлено, що 15.01.2024 ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.

Відповідно до п.п. 3, 4 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки.

Отже, на початку заповнення щорічної декларації за 2022 рік ОСОБА_1 ознайомилась з Правилами заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про що проставила відповідну відмітку. Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації вона ознайомилась із внесеними до неї відомостями та проставила відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подала декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису (п.5 розділу ІІ Порядку).

В порушення вимог ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 подала завідомо недостовірні відомості в наступні розділи декларації: «11. Доходи, у тому числі подарунки», «13. Фінансові зобов`язання».

Диспозицією ч.4 ст.172-6 КУпАП передбачено відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 3 Примітки до ст. 172-6 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Загальний розмір поданих ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей у щорічній декларації за 2022 рік становить 1 475 174,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум, для працездатних осіб з 1 січня - 3028,00 грн. З урахуванням розміру встановленого прожиткового мінімуму та розміру поданих недостовірних відомостей, то такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім того, її вина підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення №41-01/5/24 від 01.08.2024, в якому безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, та доданими до нього матеріалами, зокрема, копією декларації, довідкою від 21.06.2024 №183/24 Національного агентства з питань запобігання корупції, яка складена за результатами повної перевірки щорічної декларації ОСОБА_1 за 2022 рік, та у якій вказується, що недостовірні відомості, зазначені у декларації, відрізняються від достовірних на загальну суму 1 475 174,00 грн, особовою карткою державного службовця №23, наказом ТУ ДСА України у Львівській області №132/К від 23.09.2014 про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника керівника апарату Сокальського районного суду Львівської області, присягою державного службовця, трудовою книжкою, копією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 07.09.2022, де покупцем виступає чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 , витягом про державну реєстрацію прав №33688825 від 02.04.2012, з якого вбачається, що ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної форми власності, розпискою ОСОБА_2 від 01.09.2022 про отримання ним від ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 10000 доларів США.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП протоколи про правопорушення, передбачені ст.172-6 КУпАП вчинені службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище,мають право складати уповноважені на те посадові особи Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні.

Суд не бере до уваги клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Завади Т. Р. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу зазначеного правопорушення, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, а невизнання своєї вини у скоєному та ненадання особистих пояснень у судовому засіданні, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, а саме подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. Д. Новосад