Справа № 145/1468/24
Провадження № 33/801/73/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не містить зафіксованого факту керування, зупинки та відсторонення його від керування транспортним засобом. Відеозапис розпочинається з того, як він сідає до службового автомобіля, а поліцейський починає виносити відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказане свідчить про відсутність безперервного відеозапису. Свідки поліцейськими не залучалися. Поліцейський в усній формі запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, однак, жодного направлення в його присутності не заповнювалося та йому не видавалося. Він працює на посаді водія, що є його основною роботою, і позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до втрати єдиного джерела доходів.

У судове засідання, призначене на 10 січня 2025 року, ОСОБА_1 не з`явився.

10 січня 2025 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Грушко Ж.В. надійшла заява, в якій вона просила відкласти розгляд справи у зв`язку з її захворюванням, на підтвердження чого було надано копію листка непрацездатності (а.с.66).

Розгляд справи було відкладено на 20 січня 2025 року о 08 год. 40 хв..

20 січня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив відкласти розгляд справи. Зазначив, що бажає надати пояснення, однак, не може з`явитися в судове засідання за станом здоров`я, докази на підтвердження чого будуть надані у наступному судовому засіданні.

У ч. 6 ст. 294 КУпАП зазначено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення клопотання та відкладення розгляду справи відсутні, оскільки викладені в ньому обставини не підтвердженні доказами.

Позиція ОСОБА_1 викладена ним в апеляційній скарзі і він не зазначає, які саме пояснення він бажає надати в судовому засіданні.

Крім того, апеляційний суд виходить з того, що вперше подане клопотання про відкладення розгляду справи було задоволено, а як визначено ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №109652, складеного інспектором ВП№2 м. Гнівань Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Панасюком Ю.А., 09 серпня 2024 року о 11 год. 12 в., в смт Тиврів на а/д Т-02-12 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Peugeot Expert», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покриву. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням водія на огляд водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою Алкотесту 6510 «Драгер» та в медичному закладі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, однак, вказана позиція скаржника відхиляється апеляційним судом з наступних підстав.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою транспортним засобом, так і факт її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Апеляційний суд виходить з того, що у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №109652 від 09 серпня 2024 року письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 09 серпня 2024 року він близько 11 год. 00 хв. рухався за кермом автомобіля, д.н.з. НОМЕР_1 , по дорозі в напрямку с. Василівка. Під час руху при в`їзді в смт Тиврів був зупинений працівниками поліції за те, що був не пристебнутий ременем безпеки (а.с.6).

Тобто ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом та факт його зупинки працівниками поліції.

Дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського (портативного відеореєстратора) апеляційним судом встановлено, що на ньому дійсно не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу. Відео розпочинається з того, як ОСОБА_1 сідає до поліцейського автомобіля і на запитання поліцейського: «Куди їхали?» відповідає: «Із заправки у Василівку». У ході розмови ОСОБА_1 заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом не висловив.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним.

ОСОБА_1 зазначає про те, що поліцейськими не було надано безперервного відеозапису.

У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

У п. 4 цього Порядку зазначено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

ОСОБА_1 не заперечує факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

У зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейський у відповідності до наведених вище вимог із застосуванням технічних засобів відеозапису склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У статті 266 КУпАП, на якій наголошує скаржник, не йде мова про здійснення працівниками поліції саме безперервної відеозйомки.

Факт ненадання безперервного відеозапису не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду, та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, однак, такі доводи не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки це не стверджує про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Доводи апеляційної скарги з приводу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки за змістом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, вказані документи складаються у разі проходження огляду. Тоді як у даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги мають формальний характер та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало