Справа № 462/9135/24 Головуючий у 1 інстанції: Бриславський Ю.Л.
Провадження № 33/811/19/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Туркас Оксани Іванівни на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2024 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

- адвоката Туркас О.І.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 26 листопада 2024 року о 11:30 год. у м. Львові на пл. Двірцевій, 1 на автомобілі марки «Peugeot», номерний знак НОМЕР_1 здійснював перевезення пасажирів, як таксі, без ліцензії на провадження даного виду діяльності, що зафіксовано на відео та фото носії, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 - адвокат Туркас О.І. покликається на те, що оскаржувана постанова є необгрунтованою, так як прийнята з порушенням норм матеріального права. Вважає, що суддя місцевого суду неповно та необ`єктивно розглянув справу, не проаналізував наявні у ній докази, та дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП. Звертає увагу на те, що суду не надано переконливих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 систематичної, на власний ризик, господарської діяльності із метою досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку. Стверджує, що ОСОБА_1 не надає послуги таксі, а забирав з вокзалу знайомих, при цьому, з відеозапису події вбачається, що пасажирка автомобіля підтвердила, що ОСОБА_1 її знайомий. Акцентує увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що автомобіль був обладнаний для здійснення такого виду господарської діяльності як перевезення пасажирів чи отримання прибутку від цієї діяльності.

Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Туркас О.І. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд, приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди) - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Згідно із ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Також даною нормою Закону визначено документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до п.24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення №0003463 від 26 листопада 2024 року; копією посвідчення водія ОСОБА_1 , фото та відеокопіями, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Підстави, які б давали можливість вважати їх сумнівними та неправдивими, відсутні.

При цьому, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував.

Що стосується тверджень апелянта про те, що ОСОБА_1 не здійснював господарську діяльність, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі спростовуються вищенаведеними доказами.

Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_1 у виді штрафу, накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвокатаТуркас О.І. - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.