Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6269/24 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Номер провадження №33/4805/106/25
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_2 Ковальчука Андрія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, подану в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2024 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2024 року об`єднано в одне провадження справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 та ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Ковальчук А.О., в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову про закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення скасувати, прийняти нову постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зокрема судом не враховано, що ОСОБА_1 , знаючи про наявність винесеного відносно нього 27.07.2024 термінового заборонного припису, на наступний день продовжив спілкуватись із дружиною, ображати її словами брутальної лайки, що підтверджується відеозаписами та показами потерпілої ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 28.07.2024 про вчинення останнім домашнього насильства відносно своєї дружини.

Разом із апеляційною скаргою подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 23.10.2024, оскільки з 15.10.2024 по 24.10.2024 перебував на лікуванні.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися у судове засідання, дослідивши апеляційну скаргу в межах її доводів, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею місцевого суду зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.07.2024 серії ВАД №109746, 15.07.2024 близько 23 год 30 хв по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_3 , в ході якого висловлювався на його адресу словами брутальної лайки, чим могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.12).

Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.07.2024 серії ВАД №109745, ОСОБА_1 28.07.2024 о 13 год 20 хв по АДРЕСА_1 вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , в ході якого висловлювався на її адресу словами брутальної лайки, чим порушив терміновий заборонний припис серії АА №955580 від 27.07.2024 року, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.2).

ОСОБА_1 в суді першої інстанції вини не визнав і пояснив, що 15.07.2024 працівників поліції викликав він, так, як його син близько 23 години ввірвався до його кімнати, почав ображати його та вдарив по шиї. У відповідь він ніяк не відреагував. 28.07.2024 він був на горищі працював, нікого не чіпав, виконуючи припис, але зайшла дружина, яка з другого поверху будинку вкрала двоє дверей, почала конфлікт, висловлюючи претензії, ображаючи і тому він зайшов на кухню та продовжив розпочату дружиною розмову. При цьому не матюкався до дружини.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що не порушував вимоги термінового заборонного припису, не контактував з дружиною, саме вона провокувала його.

Потерпіла ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком, з яким вона перебуває в неприязних відносинах. ОСОБА_4 - її син, відносини нормальні. Вони разом проживають в одному будинку. Так, як життя з чоловіком не склалось, вона запропонувала йому розлучитись, після чого той почав виносити з будинку речі. 15.07.2024 син з онукою поїхали гуляти, а чоловік вчинив сварку, під час якої матюкався до неї. Це чула невістка. Вона боїться з ним на одинці перебувати в будинку. 28.07.2024 чоловік погрожував їй на кухні, при тому, що йому було винесено тимчасовий заборонний припис на спілкування з нею протягом 3 діб.

Потерпілий ОСОБА_3 в суді першої інстанції пояснював, що 15.07.2024 близько 23 год 30 хв між ним та батьком виник конфлікт через собаку. Батько є власником собаки породи ОСОБА_5 , яку він утримує в недбайливих умовах, не годує, не прибирає у вольєрі, не вигулює тварину. З даного приводу він зробив батькові зауваження, на що той почав матюкатися та посилати його. Свідком інциденту була його дружина. Потім він викликав працівників поліції.

Свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції пояснила, що працює на посаді інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області. Родину ОСОБА_7 знає по роботі. Зі служби 102 надійшло повідомлення про виклик у зв`язку із вчиненням домашнього насильства. Виклик поступив від дружини. По прибуттю на місце було встановлено, що 27.07.2024 ОСОБА_1 було винесено тимчасовий заборонний припис на строк 3 доби, який передбачав заборону у будь-який спосіб спілкуватися з дружиною, але він його порушив. Тому на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також в неї на розгляді перебували матеріали за заявою сина ОСОБА_1 , по яких також було складено протокол про адміністративне правопорушення. Мати та син надавали пояснення з приводу конфлікту. Вона пам`ятає, що один із конфліктів виник через собаку, але подробиць не пригадує. Заяви від батька в неї на розгляді не було. Не пам`ятає, чи визнавав ОСОБА_8 вину по протоколах. На її думку, вона відбирала письмові пояснення у ОСОБА_1 , можливо забула додати їх до протоколів. У бланках письмових пояснень зазначено прізвище особи, яка його склала, ОСОБА_9 , це її дівоче прізвище, а бланки пояснень вона не встигла переробити.

Окрім допиту потерпілих, свідка та дослідження протоколів про адміністративні правопорушення від 28.07.2024 серії ВАД №109745 та серії ВАД №109746, судом досліджені наявні у матеріалах відеозаписи обставин подій 15.07.2024 та 28.07.2024.

Також, судом першої інстанції було досліджено письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відібрані працівниками поліції.

З письмових пояснень ОСОБА_3 від 16.07.2024 вбачається, що він 15.07.2024 близько 20 год 40 хв приїхав додому і вийшов на прогулянку із собакою, яка належить його батькові ОСОБА_1 , собака порода «Алабай». В подальшому помітив, що собака падає на задні лапи, стомлена, через деякий час лежала, приходила в себе. Потім він пішов прибрати місце, де знаходилась собака і його обурило те, в яких умовах вона перебуває. Підійшовши до батька, до його кімнати, почав в спокій формі говорити, щоб він купив корм собаці та прибрав за нею. Батько після його слів сказав: «ти що мене будеш бити?», на що він йому відповів: «для чого мені тебе бити, я можу сказати тобі словами». Дана ситуація відбувається постійно. Також зауваження батькові робить його мати, що собаку потрібно годувати, на що батько відповідає нецензурною лайкою. Також в його батька є зареєстрована зброя і колекція ножів, чим погрожує, щоб вони зачиняли кімнати, бо можуть не проснутися зранку. В будинку також перебуває його малолітня дитина. Причина конфлікту виникає із-за іншої жінки, яку має його батько (а.с.16-17).

З пояснень ОСОБА_2 від 28.07.2024 вбачається, що 28.07.2024 близько 13 год 20 хв її чоловік ОСОБА_1 на другому поверсі будинку почав розбирати стелю. Побачивши це, вона прийшла до нього та запитала, навіщо він це робить, на що чоловік почав висловлюватись словами брутальної лайки. Після чого прийшов син та почав просити його зупинитися, однак у них відбувся словесний конфлікт, це все зняли на телефон та викликали поліцію (а.с.5).

Також матеріали справи містять копію термінового заборонного припису, винесеного 27.07.2024 стосовно ОСОБА_1 строком на 3 доби, яким йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.38).

Відповідно положень частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст.1 вказаного Закону передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на наведені вище пояснення беззаперечно вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають в стані триваючого конфлікту.

При цьому, можливі нецензурні висловлювання та образи в межах конфліктів, які склалися 15.07.2024 та 28.07.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілих не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відносини між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були предметом судового розгляду та оцінки судами різних інстанцій. Зокрема, постановою Житомирського апеляційного суду від 05.08.2024 у справі №274/1695/24 встановлено, що між вказаними особами виникають конфлікти - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводять до активних дій обох сторін, залучених до конфлікту, однак при цьому відсутні докази, що ескалація конфліктів призводить до вчинення домашнього насильства.

Також судом першої інстанції було досліджено наявні у матеріалах справи відеозаписи обставин подій, з яких вбачається, що ініціатором конфлікту від 15.07.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був останній (син), сторони вживали нецензурну лексику, конфлікт виник через собаку, власником якого є ОСОБА_1 . Щодо конфлікту від 28.07.2024, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відеозаписом встановлено, що зазначені особи перебувають в стані триваючого конфлікту, пов`язаного з веденням спільного побуту? подружжя перебуває на стадії розлучення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 173-2 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , знаючи про наявність винесеного відносно нього 27.07.2024 термінового заборонного припису, на наступний день продовжив спілкуватись із дружиною, ображати її словами брутальної лайки, не спростовують висновків суду, оскільки уповноваженими особами не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували умисне невиконання ОСОБА_1 термінового заборонного припису, про що правильно зазначив суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної постанови. Наявні у матеріалах справи пояснення ОСОБА_2 та відеозаписи, таких обставин не підтверджують, оскільки зазначені докази вказують на те, що саме ОСОБА_2 розпочала контактувати з ОСОБА_1 . Окрім того, орган поліції зобов`язаний був зазначити у протоколі, у чому саме полягало невиконання термінового заборонного припису (тобто, які дії, заборонені цим приписом, вчинила особа) і це є обов`язковим. При цьому, суд позбавлений можливості самостійно змінювати фабулу протоколу та виходити за його межі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Ковальчука Андрія Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, подану в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Галацевич