Справа № 456/5081/24 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В. Л.
Провадження № 33/811/13/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Кравчуна Д.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Кравчуна Д.В. на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.12.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 08.09.2024 року о 21:01 год. по вул. Т. Шевченка в с. Олексичі Стийського району Львівської області керував транспортним засобом «Hyundai H200», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестера «Drager 6820», чи в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення.

Захисник Кравчун Д.В. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано, при цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, працівниками поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння та зазначає, що останні поводилися упереджено та зухвало. Крім цього, апелянт вказує, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є неповними, а тому не можуть бути взяті до уваги як докази у справі.

Розглянувши матеріали справи № 456/5081/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ААД №917387 від 08.09.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1), відеозаписами, що містяться в матеріалах справи, якими зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, поведінка якого не відповідала обстановці, оголошення працівником поліції виявлених ознак алкогольного сп`яніння, вимоги про проходження огляду у встановленому порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою (а.с.10), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08.09.2024 року, яким засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу (а.с.7), направленням ОСОБА_1 до медичного закладу від 08.09.2024 року для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яким зафіксовано факт відмови останнього від проходження медичного огляду (а.с.8).

Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови водія ОСОБА_1 (заперечення факту керування транспортним засобом) від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу поданих в суді першої інстанції заперечень та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно санкції статті.

Отже. постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, винесена законним складом суду, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Кравчуна Д.В., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Кравчуна Д.В. - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.