ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/418/25 Справа № 186/1793/24 Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С. С. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Маіляна Армана Суреновича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Маіляна А. С.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 17 жовтня 2024 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Volkswagen Golf» р/н НОМЕР_1 , біля будинку №29 по вулиці Захисників України, міста Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; невиразна мова. Від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції. Вказує на відсутність доказу керування транспортним засобом, його зупинки, тобто навіть підстав для перевірки документів у працівників поліції не було. ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, не керував транспортним засобом, а перебував у ньому лише, тому відмовився від незаконних вимог інспектора поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, а в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 пояснив, що в день події він поїхав на автомобілі за дружиною та разом з нею повертався додому, де його зупинили працівники патрульної поліції у зв`язку з тим, що начебто він завчасно не ввімкнув покажчик повороту, а потім йому висунули вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він не вживав алкоголь і не перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому відмовився від проходження огляду, вважаючи цю вимогу незаконною та безпідставною.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до відсутності доказів керування та зупинки транспортного засобу, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 795320 від 17.10.2024; відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, рапортом, відповідно до якого під час патрулювання м. Шахтарське помічено транспортний засіб Volkswagen НОМЕР_1 , водій якого завчасно не увімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху, менше ніж за 50 метрів, чим порушив п. 9.4 ПДР, після зупинки транспортного засобу встановлено, що водієм є ОСОБА_1 , під час спілкування з яким у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та мляву, невиразну мову), на вимогу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, про що складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та відсторонено від керування транспортним засобом.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Позиція захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні зводилась до твердження, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується ні відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, ні будь-якими іншими доказами у справі.

З такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Як зазначив ОСОБА_1 в судовому засіданні, що він, керуючи транспортним засобом, разом з дружиною поверталися на автомобілі додому та, повертаючи до будинку його зупинили поліцейські, повідомивши, що він начебто завчасно не ввімкнув покажчик повороту. Таким чином сам ОСОБА_1 підтвердив, що був водієм транспортного засобу та керував ним в той час, як його зупинили працівники поліції.

При цьому з відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_1 , який не заперечував факт керування автомобілем, натомість пояснив поліцейському, що прямує додому і вказав на будинок. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про порушення ним ПДР, оскільки не ввімкнув завчасно покажчик повороту при зміні напрямку руху, встановивши особу водія, висунув вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, повідомивши про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та обов`язок пройти такий огляд за вимогами п. 2.5 ПДР, на що водій відмовився.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, в сукупності вищевикладене підтверджує факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у рішенні суду, а доводи захисту є неспроможними та непереконливими.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які захист тлумачить на свою користь, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Маіляна Армана Суреновича залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун