Справа №: 307/90/25
Провадження № 3/307/48/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Руденка С.С. (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14 грудня 2024 року, ОСОБА_1 , 14 грудня 2024 року, приблизно о 13 год. 40 хв. порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на західній околиці населеного пункту Солотвино, на напрямку 293 прикордонного знаку, на відстані приблизно 400 метрів до лінії державного кордону, в районі залізничного вокзалу, був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний партуль», за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що жодних спроб перетнути кордон він не вчиняв та в нього такого наміру не було, оскільки до селища Солотвино він приїхав із родиною на відпочинок. Разом з ним була його дружина та двоє дітей, одна з яких є малолітньою. Він із сім`єю мав намір поїхати на відпочинок на курорт Буковель. Оскільки на потрібну дату не було квитків, вони прийняли рішення поїхати до селища Солотвино, а вже звідтам їхати у Буковель. Після того, як він із родиною зійшов з потягу, до них підійшли працівники прикордонної служби для перевірки документів, під час чого з`ясувалося те, що у них відсутні відповідні дозволи на перебування у прикордонній зоні, про необхідність яких він не знав. Після чого їх всіх разом було доставлено до прикордонної служби, де було проведено бесіду, здійснено перевірку речей, телефонів, після якої їх було повернуто на станцію, так як нічого підозрілого працівниками прикордонної служби не було знайдено. Після цього, за годину до відправки потяга його було повторно затримано, де у нього відібрано пояснення та складено протокол. Після цього, працівники поліції, які були викликані, доставили ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для перевірки військово-облікових документів, де він пройшов військово-лікарську комісію та визнаний обмежено придатним для військової служби. Крім цього, в матеріалах справи наявні заяви від його імені, які ніби-то підписані ним особисто, що не відповідає дійсності, оскільки він від підписання будь-яких документів відмовився, що підтверджується залученням понятих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, також не зрозуміло, яким чином співробітники прикордонної служби визначили час та дату засідання, незважаючи на те, що на момент складання протоколу вони не могли знати коли саме буде визначена дата судового розгляду.

Крім цього, захисник ОСОБА_1 адвокат Руденко С.С. в письмових запереченнях до протоколу вказав, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14 грудня 2024 року, ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) у прикордонному контрольованому районі на напрямку прикордонного знаку № 293, на відстані близько 400 м до лінії державного кордону в межах прикордонної смуги, в районі залізничного вокзалу на західій околиці населеного пункту Солотвино. Однак відповідно пояснень в. о. начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), ОСОБА_2 встановлено що на околиці населеного пункту «Солотвино», в районі залізничної станції «Солотвино», на напрямку прикордонного знаку № 290 на відстані 1000 метрів до лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, ним було виявлено особу, громадянина України ОСОБА_1 . Таким чином наявні супереченості безпосередньо в матеріалах адміністративної справи, які були складені співробітниками прикордонної служби.

Крім цього, в матеріалах провадження відсутня пам`ятка щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , відносно якого розпочато адміністративне провадження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-1 КУпАП, та йому доведено зміст процесуальних прав у відповідності до чинного законодавства України, яка підписана ним особисто.

Також долучив виписки з банківської карти, на яких вказані суми списання за проживання в готелях, на квитки на потяг та підтвердження про бронювання готелю у с-щі. Солотвино, у період часу з 16 грудня 2024 року до 18 грудня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 14 грудня 2024 року, приблизно о 13 год. 40 хв. порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року, а саме, на західній околиці населеного пункту Солотвино, на напрямку 293 прикордонного знаку, на відстані приблизно 400 метрів до лінії державного кордону, в районі залізничного вокзалу, був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний партуль», за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України (а. с. 1).

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, та оскільки, об`єктом правопорушення за ст. 204-1 КУпАП є особливі суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад), то з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єкта та об`єктивної сторони даного правопорушення, а отже і складу правопорушення в цілому.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому саме полягала спроба ОСОБА_1 незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, які саме дії ним були вчинені у здійснені такої спроби, та, у свою чергу, суд оцінює критично пояснення інспектора прикордонної служби ОСОБА_3 , які долучені до протоколу, оскільки до вказаного протоколу не долучено жодних доказів про спробу незаконного перетину, зважаючи на те, що ОСОБА_1 був затриманий на відстані 400 метрів від державного кордону, в районі залізничного вокзалу та відсутності будь-яких активних дій з боку ОСОБА_1 щодо спроби такого перетину.

Також суд бере до уваги пояснення захисника ОСОБА_1 та його адвоката Руденка С.С. про те, що ОСОБА_1 було затримано на залізничному вокзалі, оскільки такі дані жодними доказами, долученими до матеріалів, не спростовані, а послідовність дій ОСОБА_1 підтверджена документально, зокрема доказами щодо бронювання ним готелю та придбанням квитків на потяг.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення та його кваліфікацію. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення як спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас