ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/819/5/25
Головуючий у 1 інстанції Рябцева М.С.
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Коровайко О.І.,

при секретарі Середюку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ЗС України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови та встановлених судом першої інстанції обставин.

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.

На підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору у розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він маючи військове звання молодший сержант, будучи головним сержантом 3 роти військової частини НОМЕР_1 , 25 вересня 2024 року о 22:00 год під час виконання обов`язків військової служби, знаходився на території військової частини в нетверезому стані, що було підтверджено під час проведення огляду лікарем КНП Херсонського закладу з надання психіатричної допомоги ХОР.

Суд кваліфікував вказані дії за ч.3 ст.172-20 КУпАП поява військовослужбовця на території військової частини та виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, вчинене в умовах особистого періоду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Херсонського міського суду від 22 жовтня 2024 року скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що алкоголь в той день не вживав, а у зв`язку із сімейними проблемами та нервовим станом вжив настоянку валеріани, що містить спирт. Оскільки між вживанням лікарського засобу та оглядом минуло менш ніж пів години, огляд на стан сп`яніння показав позитивний результат.

Крім того вказує, що не був обізнаний із датою проведення судового засідання та не зміг бути присутнім у зв`язку із необхідністю догляду за двома малолітніми дітьми.

Також зазначає, що накладене на нього судом грошове стягнення є надто великим. Звертає увагу, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в судовому засіданні участі не приймав, а копію постанови отримав 04 листопада 2024 року.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Просив апеляційний розгляд провести з його відсутності.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи зі змісту вказаної статті початком перебігу строку на апеляційне оскарження постанови законодавцем визначено саме день винесення такої постанови. Будь-яких виключень із вказаного правила, зокрема пов`язаних із датою отримання копії постанови, чи ознайомленням з матеріалами провадження, процесуальне законодавство не містить.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів провадження 22 жовтня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 Херсонським міським судом Херсонської області розглянуто справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце дату та час судового розгляду (а.п.15).

Враховуючи викладене, для ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження обраховується з 23 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року.

Разом із цим, з апеляційною скаргою на вказане судове рішення ОСОБА_1 звернувся поза межами строку на апеляційне оскарження 06 листопада 2024 року. При цьому апелянт навів ряд обставин, що перешкодили йому вчасно звернутися з апеляційною скаргою, зокрема отримання копії постанови 04 листопада 2024 року.

Проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження може бути поновлено за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу.

В той же час поновлення строку на апеляційне оскарження можливе лише у випадку наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Матеріали провадження свідчать, що оскаржувану постанову 22 жовтня 2024 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено за відсутності ОСОБА_1 . При цьому матеріали провадження не містять жодних відомостей, про те, що на виконання вимог ст.285 КУпАП суд надіслав ОСОБА_1 копію постанови.

Враховуючи викладене, з огляду на необізнаність ОСОБА_1 з мотивами прийнятого рішення, факт проходження ним військової служби, а також оперативне, в найкоротший строк після закінчення строку на апеляційне оскарження звернення з апеляційною скаргою, апеляційний суд вважає, що наведені обставини є поважними причинами пропуску ним строку на апеляційне оскарження та відповідний строк підлягає поновленню з метою надання можливості реалізації ОСОБА_1 його прав під час розгляду справи.

Щодо законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Для забезпечення виконання вказаних завдань, відповідно до вимог ст.280 КУпАП , суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

-чи було вчинено адміністративне правопорушення;

-чи винна дана особа в його вчиненні;

-чи підлягає вона адміністративній відповідальності;

-чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність;

-чи заподіяно майнову шкоду;

-чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу;

-з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясування наведених обставин проводиться на підставі оцінки доказів, яке здійснюється за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів провадження, зокрема протоколу про військове адміністративне правопорушення №5-2024 від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 інкриміновано те, що 25 вересня 2024 року о 22:00 год. головний сержант 3 роти військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби знаходився на території військової частини в нетверезому стані, що було підтверджено під час проведення огляду лікарем КНМ Херсонського обласного закладу з надання психіатричної допомоги ХОР (висновок від 25 вересня 2024 року).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, матеріали провадження свідчать, що особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення надано:

-протокол про адміністративне правопорушення №5/2024 від 26 вересня 2024 року (а.п.1);

-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 вересня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 станом на час огляду 25 вересня 2024 року 22:30 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.п.2);

-копію акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №682/В від 25 вересня 2024 року, відповідно до якого 25 вересня 2024 року о 22:30 год. проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, який о 22:37 год. показав результат 0,85 проміле, о 22:57 0,82 проміле (а.п.4);

-копію військового квитка ОСОБА_1 (а.п.5);

-копію паспорта (а.п.6-8);

-копію картки фізичної особи платника податків (а.п.9);

-витяг з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №220 від 01 серпня 2024 року, відповідно до якого молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду Головного сержанта стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (а.п.10)

-копію службової характеристики на ОСОБА_1 від 26 вересня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.п.11).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції надавши оцінку вказаним доказам, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Чинні процесуальні норми КУпАП порівняно із кримінальним процесуальним законодавством не передбачають критерії оцінки доказів як то належність, допустимість, достовірність та достатність.

В той же час безсумнівно, докази мають бути отримані у порядку встановленому законом та прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Надавши оцінку наявним в матеріалах провадження доказам у відповідності із доводами апеляційної скарги апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах провадження докази, що враховані судом першої інстанції, в повній мірі відповідають критеріям належності та допустимості. При цьому сукупності зазначених доказів достатньо для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 172-20 КУпАП передбачена, зокрема, за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За змістом ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №264/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє на даний час.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №5/2024 від 26 вересня 2024 року вбачається, що 25 вересня 2024 року о 22:00 год. головний сержант 3 роти військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби знаходився на території військової частини в нетверезому стані, що було підтверджено під час проведення огляду лікарем КНМ Херсонського обласного закладу з надання психіатричної допомоги ХОР (висновок від 25 вересня 2024 року), чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Викладені у даному протоколі факти ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом із зазначенням, що повністю визнає свою вину і щиро розкаюється (а.п.1).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються іншими доказами, зокрема витягом з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №220 від 01 серпня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 є військовослужбовцем; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25 вересня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; актом медичного огляду №682/В від 25 вересня 2024 року відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу 0,85 проміле.

Як вбачається із матеріалів справи огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено та його результати оформлено у відповідності до вимог «Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 р. № 32.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та не, що алкоголю він не вживав, а вжив лише лікарський засіб, що містить спирт, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає та розцінює як обраний спосіб захисту, адже відповідні посилання ОСОБА_1 наведено лише під час апеляційного розгляду. Натомість матеріали провадження, зокрема протокол про адміністративне правопорушення не містять жодних зауважень ОСОБА_1 з приводу того, що ним перед медичним оглядом на стан сп`яніння було вжито саме лікарський засіб, що містить спирт.

Що стосується посилання ОСОБА_1 на непомірність застосовного стосовно нього стягнення у виді штрафу та наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, то суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Згідно з положеннями ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП за вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбачена відповідальність у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції, визначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, місцевий суд виконав вимоги ст.33 КУпАП, врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника і визначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що з огляду на санкцію ч.3 ст.172-20 КУпАП є мінімальним стягненням.

Твердження ОСОБА_1 про наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, суд апеляційної інстанції хоч і приймає до уваги, проте зазначена обставина у даному випадку не свідчить про доцільність застосування до нього більш м`якого стягнення, ніж те, що застосоване судом. Більш того, чинні норми КУпАП не передбачають можливості та порядку призначення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, що визначена санкцією статті.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Коровайко