Справа №461/9630/24
Провадження №3/461/37/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року. м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., при секретарі судового засідання Штогрині В.-Н.Л., представника митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці, про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 11.03.2024 органом 4634,

за ч. 3 ст. 471 Митного Кодексу України, -

в с т а н о в и в:

19 листопада 2024 року близько 07 год. 28 хв. в зону митного контролю в напрямку «в`їзд в Україну», смугою руху «зелений коридор» митного поста «Смільниця» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «OPEL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , під керуванням гр. України ОСОБА_1 .

При здійсненні митних формальностей виникла підозра щодо наявності в транспортному засобі товарів, що перевищують неоподатковувану норму ввезення для громадян. Автомобіль було виведено зі смуги спрощеного митного контролю на бокс поглибленого огляду транспортних засобів та товарів.

Під час проведення митного огляду в багажному відділенні автомобіля без ознак приховування, було виявлено товар: Молоко торгової марки "MLEKOVITA MLEKO WYPASIONA", кінцева дата споживання: 15.05.2025, країна виробник Республіка Польща, у кількості 120 упаковок по 1 Л., загальна вага 120 кг.

Стаття 378 Митного кодексу України «Обмеження щодо ввезення громадянами товарів на митну територію України» встановлює, що «пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 124 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється».

Постановою КМУ від 21.05.12 р. № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» визначено, що «громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу».

Про наявність незадекларованого товару гр. України ОСОБА_2 в процесі усного опитування не заявив, тобто порушив вимоги ст. 257 Митного кодексу України.

Товари, що не перевищували неоподатковану норму для громадян було повернуто гр. України гр. ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи під підпис в протоколі про порушення митних правил. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила суд не застосувати покарання у виді конфіскації товарів, вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини зазначається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» передбачено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка не з`явилася на виклик до суду, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Представник Львівськоїмитниці в судовому засіданні просив ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України та застосувати стягнення, передбачене санкцією ч. 3 ст. 471 МК України.

Заслухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 471 МК України, недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Згідно з приміткою ст. 471 МК України, недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".

Згідно з ч.5 ст. 366 МК України, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Статтею 378 МК України передбачено, що «..пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється...».

Постановою КМУ від 21.05.12 р. № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» визначено, що «...громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу...».

Факт митного правопорушення підтверджується даними, що містяться в протоколі про порушення митних правил; копією контрольного талону; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; описом предметів; службовою запискою.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні митного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, а саме: недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження при ввезенні на митну територію України громадянами.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, обставин справи, суд приходить до висновку, що до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, необхідно застосувати стягнення у виді штрафу в межах, встановлених санкцією ч. 3 ст.471 МК України.

При вирішенні питання про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді конфіскації товарів з врахуванням конкретних обставин правопорушення, суд вважає можливим повернути ОСОБА_2 вилучений товар відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1457/20900/24 від 19.11.2024 року.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу без конфіскації товарів, що були безпосереднім предметом правопорушення, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, відповідно до ст.40-1КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід стягнути в користь ДСА України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі ч.1 ст.519 МК України та розрахунку витрат на зберігання на складі митниці, з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід стягнути суму витрат за зберігання товарів в розмірі 410,60 грн.

Керуючись ст.471 МК України, ст.ст.40-1, 283 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471МК України, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил №1457/20900/24 від 19.11.2024 р. товар - повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у розмірі 410,60 грн.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Є. Радченко