490/6091/24 від17.01.2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Спінчевській Н.О., за участі представника Миколаївської митниці Ходака Ю.А., представника ОСОБА_1 - адвоката Дуброва Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Дуброва Є.В., про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024 у справі про порушення митних правил (справа №490/6091/24), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме «Олія соняшникова, сира, наливом, ДСТУ 4492:2017» загальною вагою 7 200 000 кг, загальною вартістю 180 360 000 гривень 00 копійок, що становить 90180000 (дев`яносто мільйонів сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, з конфіскацією товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме «Олія соняшникова, сира, наливом, ДСТУ 4492:2017», загальною вагою 7 200 000 кг.

На вказану постанову ОСОБА_1 до Миколаївського апеляційного суду була подана апеляційна скарга.

23.09.2024 Миколаївській апеляційний суд, за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Яблуновської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанова Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024 та прийняв постанову, якою апеляційну скаргу особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишив без задоволення, а постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024 залишити без змін.

Зазначена постанова Миколаївського апеляційного суду набрала законної сили 23.09.2024 та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

13.12.2024 представником ОСОБА_1 - адвокатом Дубровим Є.В. до Центрального районного суду міста Миколаєва подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій ставиться питання про скасування постанови Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024 за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів про подання документів митниці саме ОСОБА_1 , а також він не надавав дозволів митному брокеру подавати документи для здійснення митного оформлення. У зв`язку з цим, він подав до органів поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення та відомості 28.09.2024 року були внесенні до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.358 КК України. Крім того просив призначити експертизу документів поданих на митне оформлення, оскільки їх не підписував.

Представником Миколаївської митниці подані заперечення, згідно яких не погоджуються з поданою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки зазначена заява не може бути предметом розгляду. Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Митним кодексом України, не передбачено можливості перегляду постанов за нововиявленими обставинами у справах про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник представник ОСОБА_1 - адвоката Дубров Є.В. підтримав подану заяву та просив скасувати постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024, а провадження закрити.

Представник Миколаївської митниці в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Вважав, що відсутні підстави для перегляду судового рішення, оскільки заява взагалі не містить обставин, які можуть бути розглянуті в порядку нововиявлених.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до змісту вимог ст.486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Вимогами ст.489 КУпАП передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

У рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року (абзац 4 підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини) зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28 червня 1996 року, ст.129 Конституції України).

Зі змісту цього рішення слідує, що у судах загальної юрисдикції законом встановлений такий порядок розгляду судових справ, за якими забезпечується апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, крім випадків, що встановлюються законодавцем шляхом визначення окремих категорій справ, по яким таке оскарження рішення суду не передбачено.

Відповідно до вимог КУпАП передбачено оскарження в апеляційному порядку постанов судді у справі про адміністративне правопорушення.

Такі обмеження на доступ до суду, узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, де було неодноразово наголошено, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 параграфі 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням з боку національного законодавчого врегулювання.

Як вбачається з матеріалів провадження, постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024, у справі про порушення митних правил (справа №490/6091/24), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме «Олія соняшникова, сира, наливом, ДСТУ 4492:2017» загальною вагою 7 200 000 кг, загальною вартістю 180 360 000 гривень 00 копійок, що становить 90180000 (дев`яносто мільйонів сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, з конфіскацією товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме «Олія соняшникова, сира, наливом, ДСТУ 4492:2017», загальною вагою 7 200 000 кг.

Під час судового провадження в суді першої інстанції права ОСОБА_1 представляв адвокат Іскоростенський Д.А.

На вказану постанову ОСОБА_1 до Миколаївського апеляційного суду була подана апеляційна скарга.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23.09.2024, за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Яблуновської К.М., апеляційну скаргу особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024 без змін.

Постанова Миколаївського апеляційного суду набрала законної сили 23.09.2024 та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Під час судового провадження в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 скористався правом на захист, залучивши адвокатів, а також особисто подав апеляційну скаргу, зазначивши мотиви з яких він не погоджувався зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення.

Так в постановах встановлено та прямо зазначено, що діяння ОСОБА_1 правильно кваліфіковане за ч.1 ст.483 МК Україния, а його вина у формі умислу повністю встановлена під час судового розгляду, оскільки він вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару - «Олія соняшникова, сира, наливом, ДСТУ 4492:2017» загальною вагою 7 200 000 кг, загальною вартістю 180 360 000 грн, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для такого переміщення товарів, підроблених документів, я саме: рахунків-фактур (інвойсів) від 11.02.2022 №1, від 17.02.2022 №1, зовнішньоекономічних контрактів від 20.10.2021 №SFO-2010/1, від 02.11.2021 №SFO-0211 та додатків до них від 20.10.2021 №1, від 02.11.2021 №1.

При цьому, судами в постановах надавалася оцінка твердженням захисника про те, що в матеріалах справи відсутні відомості чи було відомо ОСОБА_1 про завершення процесу ліквідації одержувача товару "The Mark Global Kft", а також декларантом при здійсненні митного оформлення товару виступав не ОСОБА_1 , а брокер ТОВ МП "Термінал-Укрхарчозбутсировина" в особі ОСОБА_2 .

Твердження представника скаржника Дубрового Є.В. про те, що матеріали справи не містять доказів про подання документів до митниці саме ОСОБА_1 , а також того, що дозволів митному брокеру подавати документи для здійснення митного оформлення, він не надавав, спростовуються постановою Миколаївського апеляційного суду від 23.09.2024. Так одним з тверджень ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, було те, що він оформив та надав для митного оформлення всі передбаченні законодавством документи.

Таким чином, факт наявності чи відсутності умислу ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення встановлювався під час судового розгляду по суті шляхом всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних в справі доказів, заперечень представників та пояснень правопорушника в апеляційній скарзі. Як зазначено вище, вина у формі умислу повністю встановлена під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції.

Даний факт був підтверджений і під час перегляду постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024 в Миколаївському апеляційному суді.

Як зазначено в самому рішенні, що крім даних протоколу, суддя керувався доказами, що були досліджені в судовому засіданні, це, зокрема:

- митними деклараціями типу EK 10 PP №UA504060/2022/000119 тa № UA504060/2022/000323, відповідно до яких заявлено, що вантажовідправник/експортер (графа 2) - ТОВ "ПІРЕНКОМ"; вантажоодержувач та покупець (графа 8) угорська компанія "The Mark Global Kft" (Budapest, Honved u. 8. l. em. 2., Hungary);

- рахунком-фактурою (інвойсом) від 11.02.2022 №1 та рахунком-фактурою (інвойсом) від 17.02.2022 №1, виставлені директором ТОВ "ПІРЕНКОМ" ОСОБА_1 для компанії - покупця «The Mark Global kft» (Угорщина) на суму 101 703 000,00 грн та 78 657 000,00 грн;

- зовнішньоекономічним контрактом від 20.10.2021 №SFO-2010/1 та зовнішньоекономічним контрактом від 02.11.2021 № SFO-0211 укладеним між українською компанією ТОВ "ПІРЕНКОМ", в особі директора ОСОБА_1 та угорською компанією "The Mark Global Kft", в особі директора ОСОБА_3 (Матей Бартік);

- даними офіціального реєстру угорських компаній, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Марк Глобал» ("The Mark Global Kft") 02.07.2021 оголошено ліквідованою, з 22.07.2021 рішення суду про ліквідацію вступило у законну силу.

- відповіддю правоохоронних органів Угоршини наданою Координаційно-моніторинговою митницею, згідно якої компанія «The Mark Global kfi» Hungary) 02.07.2021 оголошено ліквідованою;

- відомостями з АІС «Податковий блок» Державної податкової служби України компанія ТОВ "ПІРЕНКОМ" податкову звітність за 2022 рік не подавало, також в АІС «Єдине вікно подання електронної звітності» Державної податкової служби України відсутні будь-які податкові накладні, де покупцем або продавцем товарів виступало ТОВ "ПІРЕНКОМ";

- обліковою карткою суб?єкта зовнішньоекономічної діяльності та АС «Податковий блок» згідно яких вбачається, що на момент переміщення вказаних товарів через митний кордон України гр. ОСОБА_1 перебував на посаді директора ТОВ "ПІРЕНКОМ" ( ).

В постанові Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024 та постанові Миколаївського апеляційного суду від 23.09.2024, будь-яких обставин, які були невідомі під час судового розгляду в районному суді та перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Крім того, оскільки всі обставини виникнення та реалізації умислу ОСОБА_1 вже досліджувалися при прийнятті рішення суддею суду першої інстанції і при перевірці цього рішення - суддею апеляційної інстанції, всі вони були відомі під час прийняття рішень, а тому не можуть вважатися нововиявленими.

З урахуванням наведеного, суддя вважає безпідставним клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дубрам Є.В. про призначення судом експертизи документів поданих на митне оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади.

На даний час постанова Миколаївського апеляційного суду набрала законної сили 23.09.2024 та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

При цьому, Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення, у тому числі за нововиявленими обставинами, чинним законодавством не передбачено.

Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ суд не наділений.

Отже, наведені в заяві посилання на можливість застосування положень КАС України, тобто аналогії закону, є безпідставними.

Так, статтею 363 КАС України, на яку посилається представник у своїй заяві, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише рішень, які ухвалені у адміністративних провадженнях, а діюча норма КАС України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП України.

Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Також суд враховує, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони:

1) існували на час розгляду справи;

2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

3) вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Натомість, в своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, представник посилається саме на докази, які на його думку повинні підтверджувати ті ж самі обставини, на які посилалися представники (адвокати) та сам Шкуратянний Є.О. при рогляді матеріалів справи стосовно ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, і за своєю природою не є нововиявленими обставинами.

На переконання суду, внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_1 від 27.09.2024 року, вже після закінчення судового провадження в апеляційній інстанції, свідчить лише про його намагання уникнення адміністративної відповідальності за вчиненні дії.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (N 3236/03) у справі "Пономарьов проти України", жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відомості наведені в заяві не можуть бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами постанови Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024, а тому в задоволені заяви відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.279, 283, 284, 294, Глави 24-1 КУпАП, ст.19, 129-1 Конституції Українисуд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Дуброва Є.В. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.08.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та прийняття нової постанови про закриття провадження - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Л. Лященко