Справа № 681/44/25
Провадження 3/681/30/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2025 р. м. Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Іллюк С.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 3 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 173 2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу серії ВАД 275161 від 11.01.202, ОСОБА_1 ставиться за провину, що 11.01.2025 приблизно 13 год. 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , останній вчинив домашнє насильство, а саме дії психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , яке виразилось у словесній образі, виникненні конфлікту, висловлені нецензурної лексики щодо неї, що не спричинило тілесних ушкоджень, але внаслідок чого могло бути заподіяно шкоду психологічному здоровю потерплій.

Такими діями, на думку автора протоколу, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Статтею 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 173-2 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за цією статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Окрім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України», наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

У звязку з цим суд, на виконання вимог ст. 277 КУпАП, з дотриманням строків розгляду цієї справи, здійснює судовий розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась.

Дослідивши матеріали, суд доходить до таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен зясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обєктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний звязок між ними.

Обставини вчинення правопорушення повинні підтверджуватись поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, визначеними у ст.ст. 269, 272 КУпАП.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що під час указаних вище подій у нього з сестрою виникла словесна суперечка, внаслідок чого він почав її ображати.

Такі обставини підтвердила у своїх поясненнях ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та була свідком цих подій. З її пояснень вбачається, що 11.01.2025 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникла словесна суперечка під час якої вони ображали один одного нецензурними словами.

Таким чином, судом встановлено, що нецензурні висловлювання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були взаємними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Системний аналіз чинного національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні специфічні ознаки. Домашнє насильство характеризується тим, що особа, яка його застосовує, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Своєю чергою, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Таким чином, самі по собі образи нецензурною лайкою, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях дотримується позиції того, що суд має право обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а також усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним і неспростовним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Таким чином, суду не надано будь яких інших доказів на підтвредження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, окрім інформації, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що конфліктна ситуація між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 була взаємною, а також у поданих доказах не міститься фактичних даних щодо створення цією суперечкою реальних умов для завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю учасникам указаних вище подій, суд доходить до висновку, що в діях особи щодо якої складено протокол відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись наведеним, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Сергій ІЛЛЮК