Справа № 181/2131/24
Провадження №3/181/18/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року смт. Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ПП « ОСОБА_2 », мешканка АДРЕСА_1 , притягнутої по ч.3 ст.156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2024 року о 13.50 годині ОСОБА_1 по вул.Осіння,41, с.Новопавлівка здійснила роздрібну торгівлю з рук алкогольними напоями, а саме пивом марки «Львівське» світле об`ємом 0,5л., чим порушила ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального».

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнала.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Право особи, щодо якої складено адміністративний протокол, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280,256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Диспозицією ч.3 ст.156 КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Вказана норма закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (в редакції Закону №1824-VI від 21.01.2010; із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.01.2020 року; в редакції Закону №1019-IX від 02.12.2020 року), встановлено обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, зокрема, заборонено продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Для наявності складу вказаного правопорушення необхідним є доведення як факту торгівлі так і факту того, що предметом торгівлі були крім іншого алкогольні вироби, а також те, що торгівля ними здійснювалась у невизначених для цього місцях.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП полягає у торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі. До того ж не має значення наявність та дійсність акцизних марок тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або у формі необережності.

Об`єктом передбачених ст.156 КУпАП правопорушень є суспільні відносини у сфері торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними і тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення має узгоджуватись із наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом з точки зору їх допустимості в ході розгляду справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП підтверджується наступними доказами, які відповідно до ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушенняпротоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_1 за якими вона підтверджує факт продажу нею особисто 20 грудня 2024 року о 13.50 годині невідомому чоловіку у військовій формі трьох банок пива марки «Львіввське», рапортом інспектора СЮП №2, фототаблицею та квитанцією про отримання на зберігання речових доказів.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зауважити, що суд також не бере до уваги позицію ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, так як такі повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Такі аргументи суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП враховується, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому вважаю за необхідне накласти стягнення у вигляді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч.3 ст.156 КУпАП, як найбільш доцільне і достатнє для виправлення.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному покаранню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 605,60 гривні.

Враховуючи вище викладене, на підставі ч.3 ст.156 КУпАП керуючись п.3 ч.1 ст.284, 308 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі чотирьохсотнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Реквізити для сплати штрафу: розрахунковий рахунок №UA0004545, одержувач: ГУК у Дніпропетровській області/ОТГ с.Межова/21081100, код класифікації доходів бюджету:21081100, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, з наданням до суду квитанції у вказаний строк. У разі несплати штрафу, постанова звертається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, а з порушника стягується подвійний розмір штрафу.

Предмети торгівлі у вигляді 3 жерстяних банок пива марки «Львівське», вилучених інспектором СРПП ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шестисот п`яти) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу за рішенням суду №181/2131/24.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя Л. Ф. Літвінова