Справа № 445/1409/24 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 33/811/1732/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 09.06.2024 о 23:45 год. рухаючись транспортним засобом марки ВАЗ21093, номерний знак НОМЕР_1 на вул. Тернопільській у м. Золочеві, Львівської області перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди ОСОБА_1 , у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», результат огляду становить 1,10%о, також водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що вини своєї не визнає, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що після ознайомленням з матеріалами справи в суді, з`ясував, що у рапорті інспектора вказано інший технічний засіб вимірювальний прилад, а саме «Alcotest Drager 6810», хоча в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №667077 зазначений «Alcotest Drager 6820», що ставить під сумнів, яким саме технічним засобом вимірювальним приладом проводився огляд на стан сп`яніння.

Також під час ознайомлення з даними матеріалами справи, ним було виявлено відсутність відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, що склали відносно нього протокол.

Апелянт наголошує, що протокол був складений без участі свідків, і вся процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не була зафіксована на нагрудну камеру, чим було порушено ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Зазначає, що до суду першої інстанції були надані лише відеоматеріали з відеореєстратора автомобіля працівників поліції, проте на даному відео відсутня процедура огляду.

Вважає, що наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. У матеріалах справи відсутні докази його вини, тому справа підлягає закриттю.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав подану апеляційну скаргу, просив задоволити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 667077 від 10 червня 2024 року (а.с. 4), згідно з яким ОСОБА_1 09.06.2024 о 23:45 год. керував транспортним засобом марки ВАЗ21093, номерний знак НОМЕР_1 на вул. Тернопільській у м. Золочеві, Львівської області у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди ОСОБА_1 , у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», результат огляду - 1,10%о, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР.

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що поліцейські зупинили транспортний засіб марки ВАЗ21093, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування із ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пред`явлення вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився, та пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». За результатами огляду, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1,10%о. ОСОБА_1 також вказав, що до медичного закладу їхати не потрібно, та намагався домовитись із працівниками поліції, просив їх не складати протокол, про що був попереджений про кримінальну відповідальність.

Твердження ОСОБА_1 про те, що у матеріалах справи відсутні відеозапис його огляду на стан алкогольного сп`яніння, як підставу для скасування постанови апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксовано проходження огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобів за допомогою приладу «Драгер».

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не залучили свідків під час огляду, не може бути підставою для скасування постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису під час огляду ОСОБА_1 , інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи. Відтак присутність свідків із врахуванням вимог ст. 266 КУпАП не є обов`язковою із врахуванням того, що здійснювалась фіксація технічними засобами.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 щодо розбіжності у рапорті та протоколі щодо зазначення технічного засобу за допомогою якого він проходив огляд,

оскільки дані невідповідності можуть бути обумовлені опискою допущеною поліцейським, і жодним чином не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк