Справа № 364/41/25
Провадження № 3/364/24/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов 13.01.2025 від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Національної поліції України (далі СПД № 1 ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області) з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.11.2024 серії ВАВ № 937232 щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 08.11.2024 близько 23:10, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав її, намагався вдарити, бив побутову техніку.

Судове засідання з розгляду справи призначено на 22.01.2025 з урахуванням визначеного статтею 277-2 КУпАП часу, необхідного для належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового розгляду шляхом поштового направлення судових повісток та надходження до суду доказів їх отримання, що неможливо здійснити протягом строку, передбаченого у статті 277 КУпАП.

У судове засідання 22.01.2025 ОСОБА_1 не з`явився; подав до суду 17.01.2025 письмове клопотання про розгляд справи за його відсутністю, але в присутності його захисника Романішіна Є.В. (договір про надання правничої допомоги № 1/1 від 16.01.2025), в якому зазначає також, що винним у вчиненні зазначеного правопорушення себе не вважає, протиправних дій не вчиняв; просить закрити провадження відносно нього за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник Романішін Є.В. 22.01.2025 у судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на відсутність у матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у судове засідання не з`явилась; 21.01.2025 подала клопотанням про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних матеріалів, просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях її чоловіка ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пояснивши, що 08.11.2024 вони перебували вдома, проводили своє дозвілля, між ними виникла сварки через різні погляди на вирішення сімейних проблем, ініціаторами якої вони були сумісно, кожний в рівній мірі. Жодних дій, що підпадали б під ознаки домашнього насильства відносно неї чи інших членів родини ОСОБА_1 не вчиняв.

Неповнолітня свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є дочкою потерпілої ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася; також 21.01.2025 подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії», від 06.10.2022 у справі «Бантиш та інші проти України» щодо порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за наявними матеріалами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог частини першою статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому частиною другою цієї статті не передбачена обов`язкова присутність такої особи під час розгляду справи, зокрема, за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Згідно зі статтею 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. При цьому названа стаття, визначаючи права та обов`язки потерпілого, не вимагає його обов`язкової участі в судовому засіданні.

Зважаючи на наведене та враховуючи належне повідомлення учасників справи про розгляд справи, їх обізнаність про дату, час і місце судового розгляду справи, відсутність законодавчих вимог про їх обов`язкову участь, суд вбачає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників, якими подано відповідні клопотання, за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення захисника та дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалів, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд, вирішуючи справу, виходить з такого.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За визначенням пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 зазваного Закону України психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на це лише факт конфліктної ситуації між подружжям не може свідчити про насильство, зокрема психологічне, в сім`ї у розумінні наведених приписів статті 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відтак, домашнє насильство слід відрізняти від конфліктних стосунків. Так, людина, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи. Тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, це конфлікт.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, образи під час сімейної сварки, не формують домашнє насильство, оскільки утворюють склад відповідного адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо ці дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За визначенням статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Суд, що розглядає справу, не має повноважень уточнювати чи редагувати фабулу правопорушення, викладену уповноваженими особами у протоколі (зокрема, постанова Київського апеляційного суду від 12.04.2021 у справі № 752/23552/20).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява № 16347/02, від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії», заява № 36673/04, від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії», заява № 926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі № 761/26744/19, від 23.09.2019 у справі № 753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом виключно в межах пред`явленого обвинувачення, що викладено у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення, згідно з доданими до протоколу доказами (матеріалами), суд не вправі самостійно змінювати формулювання правопорушення та не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначені статтею 256 КУпАП, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища, адреси свідків, якщо вони є. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються матеріали про правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення (пункт 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.11.2024 серії ВАВ № 937232 додано такі докази (матеріали):

рапорт від 08.11.2024 за № 2984 про виклик поліції ОСОБА_3 , яка зазначена в протоколі в якості свідка (неповнолітня);

письмові пояснення названого свідка, які не відповідають обставинам, викладеним у згаданому вище письмовому клопотанні від 21.01.2025. Перевірити ці показання суд не має можливості через її неявку до суду;

заява та письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка в суд не з`явилася, як зазначалося вище, подала клопотання про розгляд справи без її участі, в якому фактично відмовляється від звинувачення чоловіка в домашньому насильстві, викладає інші обставини, ніж викладено в її письмових поясненнях від 08.11.2024. Перевірити ці показання суд також не має можливості через її неявку до суду;

копії двох протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД № 330243 та № 330244, складені відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173 і 185 КУпАП.

Проте доказом притягнення особи до адміністративної відповідальності є виключно постанови уповноваженого органу (в даному випадку суду) про притягнення особи до адміністративної відповідальності, які в поданому до суду 13.01.2025 адміністративному матеріалі відсутні. Більше того, до цього адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 додано довідку про те, що він до адміністративної відповідальності не притягувався.

Таким чином, перелічені вище матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, поданому до суду 13.01.2025 та подані до суду потерпілою і неповнолітнім свідком 21.01.2025 є суперечливими і такими, з яких суд не може встановити дійсні обставини справи, відмежувавши домашнє насильство від сімейного конфлікту. Допитати жодного з учасників справи також неможливо через їх неявку та їх небажання брати участь у розгляді справи.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозапис, з якого вбачається, що цей відеозапис зроблений працівниками поліції не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а під час фіксування оголошення ОСОБА_1 як кривднику термінового заборонного припису після застосованого до нього адміністративного затримання і доставлення у службове приміщення СПД № 1 ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.

Натомість копії зазначеного термінового заборонного припису суду не надано.

Також із згаданого відеозапису, а так само письмових пояснень потерпілої та її дочки (неповнолітнього свідка) вбачається, що як під час події (самого сімейного конфлікту), так і під час оформлення правопорушення була присутня ще одна повнолітня особа («кум»). Але на порушення вимог статті 256 КУпАП суду не повідомлено про такого свідка, в протоколі відсутні його прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання, інші контактні відомості.

Окремо суд звертає увагу на те, що супровідний до адміністративного матеріалу про його подання до суду датований днем двомісячної давності, а саме: «18.11.2024», а поданий до суду лише 13.01.2025.

За наведених обставин (суперечливість письмових матеріалів, в тому числі тих, що характеризують особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, неповідомлення суд про всіх свідків події, зокрема із зазначенням їх даних тощо) суд вважає, що допущенні порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення адміністративного матеріалу позбавляють можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а отже досягти завдань провадження в справі про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті, з`ясування її обставин та притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП не доведена належними і допустимими доказами.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

Наведені конституційні гарантії підлягають застосуванню й в справах про адміністративні правопорушення. Як наголошено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, при відсутності складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з усім наведеним вище суд вважає недостатніми зібрані та надані суду докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним 08.11.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_2 . Тому справа підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище та керуючись статтями 247, 254, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП.

Звернути увагу начальнику СПД № 1 ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області на неприпустимо низьку якість підготовки та несвоєчасність направлення до суду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , зобов`язавши вжити організаційних заходів на усунення виявлених і зазначених у цій постанові недоліків. Про вжиті заходи повідомити суд у 15-денний строк з дня отримання цієї постанови.

Копії цієї постанови суду надіслати прокурору, ОСОБА_1 , його захиснику Романішіну Є.В., потерпілій ОСОБА_2 до відома, а також начальникові СПД № 1 ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (вул. Миру, 25, с-ще Володарка, Білоцерківський р-н, Київська обл., 09301) до відома та виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____"_________ 20____ року.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.