ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/6986/24 Головуючий суддя І інстанції Шевченко Г. С.
Провадження № 33/818/334/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 01.11.2024 року о 10:10 год. в м. Харкові по пр-ту Героїв Харкова, 252 Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі зупинити, посилаючись на те, що він є військовослужбовцем та виконує обов`язки військовослужбовця. Поряд з цим зазначав, що суд першої інстанції розглянув цю справу без його участі та будь-яким чином не повідомляв його про дату, час та місце розгляду цієї справи. Вважає, що судом справа розглянута з порушеннями вимоги КАС України.

Поряд з цим, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений процесуальний строк для оскарження судової постанови, посилаючись на те, що в судовому засіданні участі не брав, є військовослужбовцем. А тому вважав за можливе поновити йому цей строк.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив здійснювати розгляд його апеляційної скарги без його участі.

Поряд з цим, 10 січня 2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій він просив здійснювати апеляційний розгляд 17.01.2025 року без його особистої участі.

Враховуючи такі відомості суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду його апеляційної скарги, однак не виявив бажання приймати участь в апеляційному розгляді його апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 11.4, 12.1.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; схемі місця ДТП; письмових поясненнях учасників ДТП; рапорті працівника поліції; відеозаписі з камери спостереження.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк.1) вбачається, що 01.11.2024 року у м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, 252Б ОСОБА_1 керуючи автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 не обрав безпечної швидкості руху, допустив виїзд на зустрічну смугу руху внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем Хюндай д.н.з. НОМЕР_2 від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди.

На місці події ОСОБА_1 особисто надав працівникам поліції письмові пояснення стосовно цієї ДТП, а також підписав схему місця ДТП.

Поряд з цим, УПП в Харківській області здійснювало виклик ОСОБА_1 для складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак у визначений час ОСОБА_1 до УПП в Харківській області не з`явився, а тому протокол про адміністративне правопорушення було складено за його відсутністю.

Належить врахувати, що у справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: (…) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…).

ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом знав, що він є учасником ДТП та повинен був цікавитись розглядом цієї справи.

Будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 цікавився щодо розгляду працівниками поліції цієї справи, - матеріали справи не містять.

Також, суд першої інстанції повідомив ОСОБА_1 через застосунок «Електронний суд» про дату, час та місце розгляду справи стосовно нього.

Відповідно до відомостей довідки (арк. 13) вбачається, що ОСОБА_1 отримав судовий виклик до електронного кабінету 25.11.2024 року.

Отже ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та про те, що цей протокол є предметом розгляду суду першої інстанції.

Між тим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не звертався із позовом до суду в порядку КАС України щодо дій працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу серії ЕПР1 № 174079 від 15.11.2024 стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, з відомостей схеми місця ДТП об`єктивно вбачається, що місцем зіткнення автомобілів є розділювальна смуга, яка розділяє зустрічний рух на цій ділянці дороги, що свідчить про те, що зіткнення автомобілів відбулось на середині проїжджої частини.

В матеріалах справи міститься відеозапис події дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 (арк. 5).

З відомостей цього відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_2 рухався в крайній лівій смузі, після чого зупинився та, пропускаючи автомобілі, які рухались у зустрічному напрямку, намагався здійснити поворот ліворуч, про що свідчить увімкнений покажчик лівого повороту. У цей час у попутному напрямку позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який також рухався у крайній лівій полосі свого руху. Під`їжджаючи до зупинившегося перед ним автомобіля ОСОБА_2 , ОСОБА_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу руху на допустив зіткнення правою частиною свого автомобіля з лівою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .

З цього відеозапису вочевидь вбачається, що ОСОБА_1 пересік суцільну розмежувальну смугу, яка розділяє зустрічний напрямок руху.

Також з відомостей схеми місця ДТП (арк. 2) вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 отримав пошкодження переднього бампера, переднє ліве крило, противотуманка передня ліва, переднє ліве крило. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 отримав пошкодження передньої правої пасажирської двері, задньою правої двері, заднього правого крила, шторка крила права, подушки безпеки, люк бензобаку.

Поряд з цим, відповідно до відомостей письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 (арк.4) вбачається, що він стояв на парковці біля Ощадбанку, сів в автомобіль і подивився назад, щоб перевірити чи не має машин. Вони були за 200-250 метрів. Він спокійно здав назад і в лівий ряд та поїхав на розворот. За 20 метрів показавши поворот ліворуч. В цей момент він побачив, що автомобіль по зустрічній смузі на великій швидкості в`їжджає йому в ліве крило і продовжує їхати через світлофор та запинився за ним.

Дослідивши ці відомості суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані на відеозаписі повністю узгоджуються з відомостями письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , які також узгоджуються з відомостями, які зафіксовані в схемі місця ДТП.

Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 (арк. 3) зазначав, що рухався на автомобілі з боку центра по пр. Героїв Харкова. Біля станції метро «Масельського» з крайньої правої смуги почав йти на розворот автомобіль Хюндай. Цей автомобіль не переконався у безпечності своїх маневрів не помітив його, спровокував ДТП та врезався ОСОБА_1 в правий бік. В результаті чого у ОСОБА_1 постраждав автомобіль.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такі пояснення ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки не узгоджуються з відомостями відеозапису, з якого об`єктивно вбачається, що ОСОБА_2 виїхав на проїжджу частину з паркувального місця заднім ходом. Після цього зупинився та почав рух вперед, перестроївшись у крайню ліву смугу руху з увімкнутим покажчиком лівого повороту. Після цього зупинився для здійснення маневру повороту ліворуч і саме в цей час ОСОБА_1 рухаючись по зустрічній смузі руху обгоняючи водія ОСОБА_2 здійснив зіткнення автомобілів.

Отже, у ОСОБА_1 було достатньо часу для того, щоб побачити перед собою автомобіль під керуванням ОСОБА_2 та виконати відповідні маневри для уникнення ДТП, чого він не зробив.

Відповідно до вимог п.1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

Отже водій ОСОБА_2 розраховував, що інші автомобілі не будуть здійснювати обгін його автомобіля по зустрічній смузі, оскільки цей маневр на цій ділянці проїжджої частини заборонений наявність двійної суцільної роздільної смуги руху.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Враховуючи відомості відеозапису, а також схемі місця ДТП, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, оскільки не зміг безпечно керувати своїм транспортним засобом, що призвело до настання ДТП.

Крім того належить врахувати, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП розглядаються судами виключно керуючись положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому твердження апелянта про порушення судом першої інстанції вимог КАС України є помилковими.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Крім того, належить врахувати, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка дозволяє зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості зупинити провадження у цій справі.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков