КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/310 /2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бобовича Миколи Миколайовича на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року в складі судді Курила А. В., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

11.10.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Бобович М. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №530912, який був складений на ОСОБА_1 , виправлена дата його складання з 23 на 13. Також не правильно вказаний час його оформлення. В протоколі вказаний час 22 год. 20 хв., а згідно відео з бодікамери поліції, яке було долучено до матеріалів справи, час оформлення протоколу - 23 год. 00 хв.

Чек з приладу Драгер не містить посилання на протокол, у відповідності до якого було проведено огляд на стан сп`яніння. Отже, вказаний чек є недопустимим доказом.

Доказів того, що технічний засіб, яким проводився огляд на стан сп`яніння, погоджений Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством охорони здоров`я суду не надано.

Враховуючи норми міжнародного права , а також можливу похибку приладу Драгер, навіть при перебуванні ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння в межах 0,50 ‰, даний результат є допустимою нормою алкоголю в організмі.

З переглянутого відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 відсутні зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей та обличчя, хитка хода та нечітка мова.

З долученого відеозапису також вбачається, що останній не проводився безперервно, а відтак він не може вважатися належним доказом.

Працівники поліції, склавши протокол, в порушення вимог ст. 265-2, 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання транспортного засобу.

Суду не надано доказів, що протокол складено посадовою особою та що ця посадова особа кимось була уповноважена на такі дії.

Також, на долученому відеозаписі не зафіксовано моменту вручення ОСОБА_1 направлення для проходження огляду в лікарні та інших істотних документів, що мають значення для притягнення особи до відповідальності.

Все вищенаведене підтверджує те, що суд першої інстанції допустив спрощений та поверхневий розгляд справи, що є недопустимим.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді. Таких доказів подано до суду не було.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Бобович М. М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №530912, 13 липня 2024 року о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Євгена Сверстюка, 3 г, керував транспортним засобом Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Огляд водія на стан сп`яніння проводився на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, проба позитивна, 0,50 ‰. Водій ОСОБА_1 з результатом огляду не погодився, від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" - відмовився у категоричній формі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено Рябцевим М. В. , капітаном поліції бат. 2 рота 3 Управління патрульної поліції в місті Києві, тобто працівником підрозділу Національної поліції, яка має спеціальне звання, а тому є уповноваженою посадовою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.255 КУпАП.

До вказаного протоколу долучено відеозапис з бодікамери інспектора поліції №470653, з якого вбачається, що ОСОБА_1 о 21:50 год. 13 липня 2024 року було зупинено за проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений червоний сигнал світлофору. Пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та не погодившись з результатом огляду на приладі Drager Alcotest 6820, який показав результат 0,50 ‰, водій відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Останньому було роз`яснено його права та повідомлено про відсторонення від керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки було проведено за допомогою приладу, використання якого не погоджено відповідними органами, чек з цього приладу не містить посилання на протокол, у відповідності до якого було проведено огляд на стан сп`яніння, щодо можливої похибки цього приладу, а також щодо допустимого рівня алкоголю в організмі ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом, з огляду на норми міжнародного права, правового значення для вирішення даної справи не мають, оскільки останнього притягнуто до відповідальності саме за відмову від проходження огляду, не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на те, що огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі не проводився у зв`язку з його відмовою, не вручення останньому письмового направлення на медичний огляд не є обставиною, що вказує на відсутність в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пунктів 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Аналіз вказаних норм свідчить, що поліцейським видається направлення для проходження огляду у разі згоди водія пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я, куди водія зобов`язаний доставити поліцейський.

В даному випадку водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку доводам захисника щодо існування виправлень в протоколі в частині зазначення дати та часу його складення, а також щодо неналежності відеозапису з бодікамеру поліцейського, як доказу по справі.

З приєднаного до матеріалів справи відеозапису з відеокамери поліцейського вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння.

Вказаний відеозапис містить фактичні дані про місце знаходження транспортного засобу, про обставини, за яких відбулась зупинка цього транспортного засобу, а також про відмову ОСОБА_1 , як водія цього транспортного засобу, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а тому він є належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до наданого відеозапису, зафіксована на ньому інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи.

Відсутність належних доказів про те, що працівниками поліції було відсторонено водія від керування транспортним засобом не є обставиною, що звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.265-1 КУпАП поліцейським було тимчасово вилучене посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія у протоколі про адміністративне правопорушення зроблена відповідна відмітка.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною, останній не спростував обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бобовича Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк