Провадження № 3/641/83/2025 Справа № 641/4676/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Харків

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Богдан М.В., за участі прокурора Ткаченка В.І., особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 захисника Семенова Є.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка працювала на посаді тимчасово виконуючої обов`язки директора Харківського машинобудівного фахового коледжа, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи тимчасово виконуючою обов?язки директора Харківського машинобудівного фахового коледжу (далі - Коледж), являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес у вигляді прагнення відмовити у наданні стосовно себе запитуваної інформації та копій документів, з метою уникнення перевірки дотримання нею вимог Закону України «Про запобігання корупції», а також уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII перед прийняттям рішення за результатами розгляду листа 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - У правління) від 26.01.2024 № 514/55/119/01-2024 та підписанням відповіді на цей лист не повідомила безпосереднього керівника, а саме: Департамент науки і освіти Харківської обласної державної (військової) адміністрації, у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ОСОБА_1 , будучи тимчасово виконуючою обов?язки директора Харківського машинобудівного фахового коледжу (далі - Коледж), являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес у вигляді прагнення відмовити у наданні стосовно себе запитуваної інформації та копій документів, з метою уникнення перевірки дотримання нею вимог Закону України «Про запобігання корупції», а також уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII перед прийняттям рішення за результатами розгляду листа 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - Управління) від 14.02.2024 № 836/55/119/01-2024 та підписанням відповіді на цей лист не повідомила безпосереднього керівника, а саме: Департамент науки і освіти Харківської обласної державної (військової) адміністрації, у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ОСОБА_1 , будучи тимчасово виконуючою обов?язки директора Харківського машинобудівного фахового коледжу (далі - Коледж), являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес у вигляді прагнення відмовити у наданні стосовно себе запитуваної інформації та копій документів, 3 метою уникнення перевірки дотримання нею вимог Закону України «Про запобігання корупції», а також уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII 22.02.2024 прийняла рішення про відмову в наданні 7-му управлінню (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - Управління) копій документів стосовно себе та вчинила дії шляхом підписання відповідного листа від 22.02.2024 № 132, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ОСОБА_1 , будучи тимчасово виконуючою обов?язки директора Харківського машинобудівного фахового коледжу (далі - Коледж), являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, усупереч службовим повноваженням, маючи приватний інтерес у вигляді прагнення відмовити у наданні стосовно себе запитуваної інформації та копій документів, з метою уникнення перевірки дотримання нею вимог Закону України «Про запобігання корупції», а також уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII 29.01.2024 прийняла рішення про відмову в наданні 7-му управлінню (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - Управління) копій документів стосовно себе та вчинила дії шляхом підписання відповідного листа від 29.01.2024 № 76, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 172-7; частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівниками 7-го Управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України складено протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, №485, №486, №487 та № 488 від 15 липня 2024 року.

Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року, об`єднано справу № 641/4676/24, провадження № 3/641/1718/2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП зі справою № 641/4674/24, провадження № 3/641/1717/2024, зі справою № 641/4679/24, провадження № 3/641/1720/2024, зі справою № 641/4678/24, провадження № 3/641/1719/2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, в одне провадження та присвоєно єдиний номер справи про адміністративне правопорушення № 641/4676/24, провадження № 3/641/1718/2024.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не визнала, провадження по справі про адміністративне правопорушення просила закрити.

Захисник в судовому засіданні суду пояснив, щодо відсутності реального конфлікту інтересів - преміювання керівників установ, закладів та організацій освіти, до який також належить і Харківський машинобудівний фаховий коледж (далі - коледжу), установлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. Нормативно правові акти, які б регулювали порядок та процедуру звернення для отримання стимулюючих виплат працівникам закладів освіти, а саме процедуру отримання погодження з організацією вищого рівня, відсутні. Відсутність правового регулювання порядку отримання щорічної стимулюючих виплат не може погіршувати становище особи порівняно з іншими галузями діяльності юридичних осіб публічного права, зокрема державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу», де передбачено направлення подання керівнику вищого рівня щодо погодження про виплату керівнику стимулюючих виплат відповідним працівником державного органу. Фактично така процедура, такий механізм є запобіжником недопущення порушення права на грошову винагороду, враховуючи наявність правового регулювання для державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу».

Тобто, до повноважень ОСОБА_1 не входить призначення грошової винагороди та визначення її розміру працівникам Коледжу, а тому і виключається наявність реального конфлікту інтересів, оскільки вона самостійно не приймала рішення, не вчиняла дій в умовах реального конфлікту інтересів, та не мала на це відповідних повноважень, що виключає її відповідальність.

Обов?язковою ознакою реального конфлікту інтересів є вплив (можливість впливу) приватного інтересу на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень. Такий вплив може існувати за умови наявності в особи дискреційних повноважень, що передбачають можливість/необхідність варіантів юридично допустимих рішень чи дій, які вона вважає найкращими за відповідних обставин.

Таким чином, під час реалізації ОСОБА_1 повноважень в частині, що стосується преміювання та додаткових виплат його близької особи, наведений вище приватний інтерес вступав у суперечність його публічному інтересу.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

Згідно з приміткою ст.172-7КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об?єктивність неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься у ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Виходячи із системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, в) така суперечність реально впливає на об?єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов?язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об?єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов?язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об?єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Щодо запитів про витребування документів та інформації: право витребовувати докази у справі про адміністративне правопорушення виникає при його вчиненні та здійсненні поліцією провадження за цим фактом. Законодавством не надано Національній поліції право витребовувати докази без відкриття провадження у конкретній справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на момент отримання запиту, який в розумінні п.2 ч.1 ст. 28 Закону № 1700-VII, є моментом, коли особа «повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів», ОСОБА_1 не мала достатніх підстав вважати, що може бути наявний конфлікт інтересів, оскільки не розуміла, чи була порушена справа проти неї. Жодні посилання на відкрите адміністративне або кримінальне провадження у запитах були відсутні. Реальні підстави вважати, що наявні суперечності між приватним та службовим інтересом у ОСОБА_1 могли виникнути лише після того, як стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде складено протокол про адміністративне правопорушення. І лише після цього ОСОБА_1 мала би підстави для виконання вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону № 1700-VII.

Щодо порушень при складанні та врученні протоколів: Як вбачається з вивчення матеріалів справи, під час складання та вручення протоколів про вчинення адміністративних правопорушень притягуваній особі, співробітники поліції припустились низки грубих порушень закону, які не дають змоги вважати протоколи належно складеними та врученими. А саме: вбачається порушення права на захист притягуваної особи. Перешкоджання спілкування з адвокатом, відмова у продовженні дій поліції у присутності адвоката. Ненадання можливості ознайомлення із протоколами та підпису протоколів. Зазначено, що особа «відмовилась від підпису», що не відповідає дійсності та є внесенням до протоколів неправдивої інформації. У голос було зачитано лише частину одного з 4х протоколів. Тобто, особа не була належним чином ознайомлена зі змістом протоколів та зі своїми правами.

У доданому відеозапису вручення протоколів не зазначено на якій прилад він здійснюється, на якій носій інформації проводиться запис, ким саме здійснюється запис. Також не зазначено коли та де здійснюється відеозапис. Таким чином можна зробити висновок про недопустимість такого доказу.

Оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 та частиною 2 статті 172-7 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи. При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою, а тому просять закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 та частиною 2 статті 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення, так як вважає, що в її діях наявний склад адміністративного корупційного правопорушення, передбачений ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотоі кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 167 та 169 Цивільного кодексу України, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом

Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права.

Як вбачається із матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 172-7; частиною 2 статті 172-7 КУпАП, згідно з п. п. 1.4, 1.16 р. І Статуту Харківського машинобудівного фахового коледжу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 28.10.2022 № 960, фаховий коледж створено як Харківський машинобудівний коледж наказом Міністерства освіти України від 20 червня 1997 року № 218. Фаховий коледж є юридичною особою публічного права, що заснований на державній власності, здійснює свою діяльність на засадах неприбутковості і є бюджетною установою, що належить до сфери управління Міністерства освіти і науки У країни. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1412-р управління Харківським машинобудівним фаховим коледжем здійснюється Харківською обласною державною адміністрацією.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 утворено Харківську обласну військову адміністрацію та інші. У зв?язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Отже, коледж є юридичною особою публічного права.

Відповідно до наказу директора Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації від 12.01.2022 № 6-к з 17.01.2022 тимчасово виконання обов`язків директора Коледжу покладено на ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», посадова особа юридичної особи публічного права голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Відповідно до пунктів 1-4 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 28 Закону у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

За статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівники Національної поліції уповноважені на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, за статтями 172-4-172-9 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Пунктом 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський для виконання покладених на поліцію завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Положення про Національну поліцію України, затвердженого Постановою КМУ №877 від 28.10.2015 року передбачено, що Національна поліція для виконання покладених на неї завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань.

Крім того, Положення про 7-е Управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 03.07.2023 року № 160-п передбачено, що одним із завдань Управління є здійснення моніторингу та аналіз стану дотримання антикорупційного законодавства особами, на яких поширюється дія ст. З Закону України «Про запобігання корупції»; здійснення збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов?язаних з корупцією; здійснення складання в межах компетенції протоколів про правопорушення, пов?язані з корупцією, направляння їх до суду в установленому законодавством порядку; внесення подання керівникові органу, підприємства, установи, організації, де працює особа, яка вчинила корупційне чи пов?язане з корупцією правопорушення або не виконала вимоги, Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб, для проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню такого правопорушення.

Відповідно до ч. 1 та п. 2, п. 4 ч. 2 ст. 60 Закону особам, зазначеним у пунктах 1, 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, а також особам, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, забороняється: відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом; надавати несвоєчасно, недостовірну чи не в повному обсязі інформацію, яка підлягає наданню відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». Не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету; про конфлікт інтересів осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, та заходи з його врегулювання.

Отже, посадові особи 7-е Управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі Управління) наділені повноваженнями на здійснення перевірок фактів вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, та складання протоколів.

Встановлено, що з метою підтвердження або спростування фактичного вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією, та інших фактичних даних про можливе порушення тимчасово виконувачем обов?язків директора Харківського машинобудівного фахового коледжу ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», що можуть стати підставою для складання протоколів про адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, Управлінням до Коледжу направлено лист від 26.01.2024 № 514/55/119/01-2024 про надання інформації та копій відповідних документів.

Коледжем у відповідь направлено лист від 29.01.2024 № 76, підписаний тимчасово виконувачем обов?язків директора Коледжу ОСОБА_1 , щодо відмови в наданні запитуваної інформації та копій документів.

Таким чином, 29.01.2024, тобто з моменту отримання на підпис відповіді на вказаний лист Управління про відмову в наданні інформації та копій документів стосовно себе, ОСОБА_1 прийняла рішення про відмову в наданні інформації та копій документів та вчинила дії шляхом підписання листа від 29.01.2024 № 76.

Згідно з п. 5.1 р. 3 вказаного Статуту безпосереднє управління діяльністю Фахового коледжу здійснює директор Фахового коледжу. Директор Фахового коледжу є представником Фахового коледжу у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами і діє без довіреності в межах повноважень, передбачених законодавством і цим Статутом.

Так, під час реалізації вказаних службових повноважень ОСОБА_1 мала дискреційні повноваження, оскільки мала можливість діяти на власний розсуд, обираючи з кількох варіантів рішень (надати інформацію та копії документів у повному обсязі, частково або відмовити у їх наданні).

Таким чином, під час реалізації службових повноважень стосовно себе у ОСОБА_1 мав місце приватний інтерес, тобто особистий немайновий інтерес у вигляді уникнення проведення стосовно неї перевірки на предмет дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» та уникнення адміністративної відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, за умови ненадання нею запитуваних копій документів.

Вказаний приватний інтерес суперечить її службовим повноваженням, покликаним на додержання вимог Закону № 1700-VII, що впливає на об?єктивність та неупередженість вчинення ОСОБА_1 вказаних дій, прийняття рішення під час реалізації службових повноважень, у зв?язку з чим у даному випадку має місце реальний конфлікт інтересів.

Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в ОСОБА_1 наявний приватний інтерес, а з іншого, вона, як посадова особа юридичної особи публічного права, має виконувати свої службові обов?язки в інтересах держави, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Таким чином, ОСОБА_1 , вчиняючи дії, приймаючи рішення, по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу або приватного інтересу.

Частиною 5 ст. 28 Закону № 1700-VII встановлено, що у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз?ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.04.2024 № 93-06/23456-24 ОСОБА_1 у період з 01.01.2024 по 08.04.2024 зі зверненнями за роз?ясненням щодо наявності у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів до вказаного Національного агентства не зверталася.

Відповідно до п. п. 23 п. 5 Положення про Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 18.05.2020 № 269, Департамент відповідно до покладених на нього завдань: звільняє з посади директорів професійних училищ (професійно-технічних) закладів освіти та закладів фахової передвищої освіти, фінансування яких здійснюється з обласного бюджету.

Враховуючи викладене, а також вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1412-р, безпосереднім керівником тимчасово виконувача обов?язків директора Коледжу ОСОБА_1 є Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної (військової) адміністрації.

Згідно з листом Департаменту і освіти Харківської обласної (військової) адміністрації від 01.03.2024 № 01-35/1073 у період з 01.01.2023 по 01.03.2024 ОСОБА_1 не повідомляла про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів вказаний Департамент.

Таким чином, ОСОБА_1 не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї вказаного реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а саме Департамент науки і освіти Харківської обласної державної (військової) адміністрації не повідомила, чим порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи тимчасово виконувачем обов`язків директора Харківського машинобудівного фахового коледжу, під час отримання 22.02.2024 на підпис відповіді на лист Управління від 14.02.2024 № 836/55/119/01-2024 не повідомила у встановленому Законом порядку безпосереднього керівника, а саме Департамент науки та освіти Харківської обласної державної (військової) адміністрації, про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1 будучи тимчасово виконувачем обов`язків директора Харківського машинобудівного фахового коледжу, 22.02.2024 прийняла рішення про відмову в наданні 7-му управлінню (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України інформації та копій документів стосовно себе і вчинила дії шляхом підписання відповідного листа від 22.02.2024 № 132.

Крім того, ОСОБА_1 будучи тимчасово виконувачем обов`язків директора Харківського машинобудівного фахового коледжу, 29.01.2024 прийняла рішення про відмову в наданні 7-му управлінню (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України інформації та копій документів стосовно себе і вчинила дії шляхом підписання відповідного листа від 29.01.2024 № 76.

Так, вплив суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 полягає в тому, що реалізуючи повноваження тимчасово виконуючої обов`язки директора Харківського машинобудівного фахового коледжу та підписуючи листи про відмову в наданні інформації спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції, остання не могла бути об`єктивною та неупередженою, оскільки була зацікавленою не надавати інформацію відносно себе, як посадової особи, з метою уникнення проведення перевірки дотримання нею вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Посилання захисника про те, що відсутні достатні докази на підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, щодо преміювання керівників установ, закладів та організацій освіти, до яких також належить і Харківський машинобудівний фаховий коледж, установлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці, суд вважає безпідставними, оскільки в даному випадку адміністративне правопорушення полягає в неповідомленні у встановленому законом порядку про наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, який виник під час надання відповіді на запит управління стратегічних досліджень, як спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а саме про ненадання запитуваної щодо себе інформації, як посадової особи, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Інших доказів та доводів, які б спростовували вищевказані дані та обставини про вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Отже, ОСОБА_1 , будучи тимчасово виконувачем обов?язків директора Харківського машинобудівного фахового коледжу, являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, на власну користь, маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, під час отримання 29.01.2024 на підпис відповіді на лист Управління від 26.01.2024 № 514/55/119/01-2024, а також під час отримання 22.02.2024 на підпис відповіді на лист Управління від 14.02.2024 № 836/55/119/01-2024 не повідомила у встановленому цим Законом порядку безпосереднього керівника, а саме: Департамент науки і освіти Харківської обласної державної (військової) адміністрації, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, не виконала вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв?язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУПАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи тимчасово виконувачем обов?язків директора Харківського машинобудівного фахового коледжу, являючись згідно з п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, на власну користь, маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, 22.02.2024 прийняла рішення про відмову в наданні 7-му управлінню (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України інформації та копій документів стосовно себе і вчинила дії шляхом підписання відповідного листа від 22.02.2024 № 132, а також 29.01.2024 прийняла рішення про відмову в наданні 7-му управлінню (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України інформації та копій документів стосовно себе і вчинила дії шляхом підписання відповідного листа від 29.01.2024 № 76, отже не виконала вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв?язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУПАП.

При обранні адміністративного стягнення, суд виходить з вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст. 23 КУПАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення суд враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд дійшов до переконання, що до ОСОБА_1 , слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою вона притягується до відповідальності і це буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Тому, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 , слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст. 33, 40-1, ч. 1, ч. 2 ст. 172-7, ст. 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 172-7; частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення, відповідно до ч. 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн (три тисячі чотириста гривень 00 копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800,00 грн (шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя- М. В. Богдан