ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/257/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Щербини К.В., представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Шутака Ю.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Щербини К.В. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 30 травня 2024 року о 15:00 год. у м. Запоріжжі по пр. Маяковського, буд. 11, на нерегульованому перехресті з вул. Перемоги, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Honda Civic», державний номер НОМЕР_2 , під час виконання повороту ліворуч, не надала перевагу у русі автомобілю «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась в зустрічному напрямку та скоїла з ним зіткнення.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Пасажир автомобіля «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 отримала легкі тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Щербина К.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що ухвалене із численними порушеннями норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим підлягає зміні в частинні накладеного стягнення.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що висновок судді суду першої інстанції про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у разі її повторної неявки до суду, не ґрунтується на положеннях статті 268 КУпАП, що є грубим порушенням норм процесуального права. Так, матеріали справи містять клопотання ОСОБА_1 та її захисника про відкладення розгляду справи та медичну довідку про захворювання ОСОБА_1 , яка свідчила про поважність причини її неявки та необхідність відкладення розгляду справи. Однак, суд в порушення вимог статті 268 КУпАП та Постанови Пленуму ВСУ, розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без її участі та без участі її адвоката, що є грубим порушенням її прав та призвело до накладення на неї необґрунтованого суворого покарання.

В обґрунтування своїх доводів про порушення судом норм матеріального права вказав, що в оскаржуваній постанові суд зазначив, що дослідивши, обставини ДТП, її наслідки, які є серйозними, враховуючи ступінь пошкодження автомобілів та наявність тілесних ушкоджень у потерпілої, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в межах санкції статті 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців.

Проте, сторона захисту не погоджується із такими висновками суду, оскільки вважає, що вищезазначені обставини у відповідності до приписів статті 33 КУпАП не враховуються у випадку накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, захисник вважає накладене стягнення занадто суворим, оскільки в діях потерпілої ОСОБА_2 також маються порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується копією висновку експерта №КСЕ-19/108-24/11972 від 6 вересня 2024 року, відповідно до якого в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору не перебувають у причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди, однак мали місце, та на переконання захисника, також призвели до настання ДТП.

Стверджує, що суддею проведено судовий розгляд формально, без з`ясування всіх обставин справи, порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наполягає, що в силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому накладене на неї стягнення підлягає зміні в межах санкції, передбаченої статтею 124 КУпАП.

Просить постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 грудня 2024 року в частинні накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців змінити на штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Щербина К.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Шутак Ю.В. зазначив, що не згодний з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, про наявність в діях ОСОБА_2 порушень ПДР України. Вказав, що перевищення швидкості потерпілою ОСОБА_2 не перебуває у причино - наслідковому зв`язку з настанням дорожньої-транспортної пригоди. Додав, що матеріальна шкода заподіяна внаслідок ДТП ОСОБА_1 потерпілій не відшкодована.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та представника потерпілої, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав .

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 124 КУпАП України, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджена дослідженими судом першої інстанції доказами та у апеляційній скарзі не заперечується.

Аргументи сторони захисту, що суддею суду першої інстанції під час розгляду справи порушено норми матеріального права, оскільки неправильно тлумачено приписи статті 33 КУпАП, які не застосовуються до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є необґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суддею суду першої інстанції було враховано конкретні обставини по справі, ступень суспільної небезпеки, зокрема обставин ДТП, її наслідки, які є серйозними, ступінь пошкодження автомобілів та наявність тілесних ушкоджень у малолітньої потерпілої ОСОБА_3 .

Санкція ст. 124 КУпАП є альтернативною та надає суду можливість накласти одне з видів стягнень, а саме: штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, при призначенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, суддею суду першої інстанції враховано характер вчиненого адміністративного правопорушення (в результаті якого завдано шкоду транспортним засобам та заподіяні тілесні ушкодження малолітній потерпілій), яке на думку судді апеляційного суду є доволі небезпечним. Відтак, з метою попередження з боку ОСОБА_1 аналогічних правопорушень ПДР України, суддя апеляційного суду вважає, що до останньої не доцільно було б застосовування стягнення у вигляді штрафу.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, матеріали справи засвідчують, що суддею суду першої інстанції 22 листопада 2024 року за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Щербини К.В. вже відкладалось судове засідання у зв`язку з його відрядженням. При цьому, сама ОСОБА_1 у вказаний день та час до суду також не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з даними обставинами, розгляд справи було відкладено до 12 грудня 2024 року.

Про відкладення розгляду справи на 12 грудня 2024 року в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя ОСОБА_1 та її захисник адвокат Щербина К.В. були повідомлені належним чином, шляхом доставки судової повістки смс повідомленням.

Перед початком судового засідання 12 грудня 2024 року, адвокатом Щербиною К.В. суду було подано через канцелярію Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя клопотання про відкладення розгляду справи, яке було розглянуто суддею та з огляду на положення ст. 268 КУпАП, якими не передбаченого обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду даної справи, та з урахуванням повторної неявки ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Щербини К.В., суд вважав можливим розглянути справу за відсутністю останніх

Одночасно, суддя апеляційного суду зауважує, що апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом призначення до розгляду апеляційної скарги її захисника, її виклику та виклику захисника адвоката Щербини К.В. до суду апеляційної інстанції і останній скористався зазначеними правами, але ОСОБА_1 до судового засідання апеляційного суду не з`явилась. Слід також звернути увагу на те, що захисник не наполягав на відкладенні розгляду апеляційної скарги через неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також слід звернути увагу і на те, що судом першої інстанції було прийнято рішення 12 грудня 2024 року, в той час як строк накладення адміністративного стягнення спливав 30 грудня 2024 року, а отже подальше відкладення розгляду справи в суді першої інстанції могло б призвести до сливу вказаного строку.

Отже, в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката Щербини К.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Щербини Кирила Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 грудня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/12361/24