"17" січня 2025 р. Справа № 363/249/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 650366 від 12.01.2025, цього самого дня, о 16:30, в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв насильство відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_2 , взяв за волосся, погрожував фізичною розправою, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи надійшли до суду 15.01.2025 та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано для розгляду судді Лукач О.П.

З урахуванням строку, встановленого статтею 277 КУпАП, розгляд справи призначено на 10:30 17.01.2025, про що ОСОБА_1 повідомлено шляхом надсилання смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний ним у заяві про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення, та, яке йому доставлено 15.01.2025 о 18:16:19.

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов висновку про повернення матеріалів справи особі, яка його склала для належного оформлення, з таких підстав.

Відповідно до статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За частиною першою статті 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Під час розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 280 КУпАП суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясування вищезазначених обставин здійснюється у відповідності до статті 279 КУпАП, зокрема, шляхом дослідження під час судового розгляду доказів, якими відповідно до статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Крім того, пунктом 2 частини першої статті 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що аналіз диспозиції статті 173-2 КУпАП та положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дає можливість зробити висновок, що вимоги законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюються на вичерпне коло осіб, які в більшості випадків пов`язані між собою родинними, сімейними стосунками або спільно проживають, мають спільний побут, права та обов`язки як у подружжя.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачає спеціального суб`єкта, яким є особа, на яку поширюються вимоги законодавства про запобігання та протидію домашнього насильства. Вичерпний перелік таких осіб наводиться у статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

З урахуванням змін, внесених Законом України від 22.05.2024 №3733-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» (набрав чинності 19.12.2024), до статті 173 КУпАП, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка складає протокол, повинна викласти суть правопорушення враховуючи диспозицію частини першої статті 173-2 КУпАП та положень Закону № 2229-VIII, зазначивши конкретно, в чому саме полягало фізичне або психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо), після чого зазначити наслідки у виді заподіяння шкоди, і це є обов`язковим.

Проте, зазначені відомості відсутні у протоколі серії ВАД № 650366 від 12.01.2025 щодо ОСОБА_1 та до нього не додано підтверджуючих матеріалів заподіяної шкоди потерпілій особі.

Так, як зазначено у протоколі, ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив насильство відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_2 .

У той же час матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також того факту, що ОСОБА_2 є особою, на яку поширюються вимоги законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення містять суперечливі відомості щодо наявності родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме, у протоколі про адміністративне правопорушення міститься інформація, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у цивільному шлюбі, а у інших матеріалах справи зазначається, що вони є співмешканцями.

Таким чином, до протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП, складеного щодо ОСОБА_1 , уповноваженою особою не долучено документів, з яких вбачалося б, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у цивільному шлюбі або спільно проживають, мають спільний побут, господарство, взаємні права та обов`язки.

Тому у процесі доопрацювання матеріалів справи мають бути надані всі можливі належні, допустимі та достовірні докази, на основі яких суд мав би можливість встановити, що ОСОБА_2 є особою, на яку поширюються вимоги законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Також, додана до протоколу копія термінового заборонного припису є неналежної якості, що позбавляє суд дослідити її зміст.

Крім того, у матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження наявності чи відсутності фактів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом останнього року.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 02.09.2021 у справі № 11-97сап20 зробила висновок, що немає процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього.

У пункті 24 ППВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний Суд України визнав правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Таким чином, Верховний Суд України визнав неприпустимість спрощеного підходу до розгляду і вирішення справ про адміністративне правопорушення. Отже, з огляду на допущену неповноту при складанні адміністративного матеріалу, що в свою чергу унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи в судовому засіданні, оскільки при розгляді справи суд повинен з`ясувати всі конкретні обставини справи і з урахуванням досліджених доказів постановити в справі належне рішення, суд приходить до висновку про необхідність повернення вказаного матеріалу до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 256, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою

статті 173-2 КУпАП повернути до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач