Номер провадження: 33/813/194/25
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д.А.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Племениченка Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Племениченка Г.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.11.2024 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

установив

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн.

Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 23.08.2024 року о 20 годині 55 хвилин ОСОБА_1 рухався по вул. Миколаївська дорога, 170А в м.Одесі керував транспортним засобом «Hyundai» н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено добровільним проходження медичного огляду та надано висновок №002674 від 27.08.2024, чим порушив п.2.9а ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Племениченко Г.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції та просить скасувати постанову у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що

- порушення порядку направлення водія на медичний огляд, так відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 122117 від 03.09.2024 року вказано, що 23.08.2024 о 20.55 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в той же час направлення на огляд водія здійснено 23.08.2024 о 20.50 год., тобто направлення водія здійснено раніше ніж водій був зупинений відповідно до протоколу;

- водій ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, оскільки визначальним фактором є не наявність в крові особи (сечі) алкоголю, наркотиків або лікарських препаратів, а є така їх кількість, яка знижує увагу та швидкість реакції водія;

- акт медичного огляду відносно ОСОБА_1 не містить жодної ознаки якими спостерігається змінена поведінка або розлади сприйняття внаслідок вживання канабіноїдів, а наявність в аналізах сечі «канабіноїдів» жодним чином не свідчить про те, що у особи була знижена увага та швидкість реакції, які впливали на можливість керування транспортним засобом;

Крім того, апеляційна скарга містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якому представник апелянта зазначає, що судовий розгляд проведено без участі особи, а копію оскаржуваного рішення не було отримано вчасно, а лише 03.12.2024 року через портал «Дія» надійшла ОСОБА_1 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Племениченко Г.В. підтримав доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, та просив задовольнити.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, про існування оскаржуваного рішення дізнався лише 03.12.2024 року з через особистий кабінет порталу «Дія».

Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції до Суворовського районного суду м. Одеси, була подана 03.12.2024 року через систему «Електронний суд» (а.с. 39).

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови в передбачений законом строк, а тому матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги Племениченка Г.В. в інтересах ОСОБА_1 про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками керування транспортними засобами особою в стані наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №122177 від 03.09.2024 (а.с. 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002674, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (а.с.4);

- матеріалами відеофіксації адміністративного правопорушення (а.с. 5).

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 9.11.2015 ( далі- Інструкція) , також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008.

Пунктом 12 розділу 2 Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками визначеними у п. 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я , який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння видається на підставі акта медичного огляду.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже законодавцем визначено, що діагноз за результатами огляду особи на стан сп`яніння у медичному закладі визначає лише лікар, і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, проведення яких є обов`язковим, і внесений до акта медичного огляду, і відповідно до остаточного висновку щодо результатів огляду, копія якого вручається водію, поліцейському.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із матеріалів відеозапису, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився у відповідності із вимогами законодавства та діючих нормативних актів.

Відповідно до ч. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

В той же час, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному-для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Оскільки огляд ОСОБА_1 проводився на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, за результатами якого було складено висновок, у даному випадку відсутня необхідність долучення до матеріалів справи акту огляду на стан сп`яніння, проте, акт огляду був витребуваний стороною захисту та долучений до матеріалів справи (а.с. 19-21).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що акт медичного огляду відносно ОСОБА_1 не містить жодної ознаки якими спостерігається змінена поведінка або розлади сприйняття внаслідок вживання канабіноїдів, а наявність в аналізах сечі «канабіноїдів» жодним чином не свідчить про те, що у особи була знижена увага та швидкість реакції, які впливали на можливість керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє.

Так, відповідно до акту медичного огляду №002674 від 23.08.2024 року у ОСОБА_1 під час огляду були наявні і інші ознаки сп`яніння зокрема: зіниці звужені, реакція на світло млява; міміка млява; в позі Ромберга без хитань; пальце-носова проба виконує не чітко справа; тремтіння повік; лабораторне діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу відбувалась шляхом дослідження біологічного середовища (сечі), результат дослідження виявлені каннабіноїди. Сукупність вказаних ознак та результати лабораторних досліджень і стали підставою для висновку про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, обставини проходження ОСОБА_1 огляду у лікарні та складення протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовані на відеозапис. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не мав видимих ознак наркотичного сп`яніння не мають правового значення, з огляду на наявність висновка КНП «ООМЦПЗ» ООР від 27.08.2024, за яким ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

З огляду на вказані обставини доводи апелянта, щодо відсутності кількісного показника наркотичного засобу та концентрації не спростовують наявність складу адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для висновку про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП або положень Інструкції №1452, а відтак підстави для визнання його результатів недійсними, виходячи з наведених у скарзі обставин, відсутні.

Відтак, факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння на момент його зупинки працівниками поліції встановлений у визначений законом спосіб у поза розумний сумнів.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 122117 від 03.09.2024 року вказано, що 23.08.2024 о 20.55 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в той же час направлення на огляд водія здійснено 23.08.2024 о 20.50 год., тобто направлення водія здійснено раніше ніж водій був зупинений відповідно до протоколу, в той же час зауважує, що зазначена технічна описка не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови та не свідчить жодним чином про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Судом враховано рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», за яким будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу адвоката Племениченка Г.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.11.2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець