Справа № 397/1648/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2025 селище Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Мирошниченко Д.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення № 397/1648/24 (н/п 3/397/46/25), стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану, громадянина Азербайджана, посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 , який не працює, не одружений, навчається в Черкаському державному технологічному університеті, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20.12.2024 серії ЕПР1 № 200743, 20.12.2024 о 09:00 год. на 245 км автодороги Н01 Київ Знам`янка, в селищі Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не має права керувати таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року, 28.08.2024 притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що має посвідчення водія, видане у республіці Азербайджан, яке пред`являв поліцейському, але той не прийняв таке посвідчення до уваги.

Пункт п. 2.1 «а» ПДР України визначає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Судом досліджено протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 200743; довідку інспектора сектору адміністративної практики Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 23.12.2024 та витяг з адмінпрактики, відповідно до яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував, 22.08.2024 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, копію посвідчення водія, виданого іноземною державою (республікою Азербайджан) на ім`я ОСОБА_2 , та копію посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 в Україні (а.с. 1, 4-6, 14-16).

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Факт керування 20.12.2024 транспортним засобом підтверджується матеріалами справи та не заперечується самим ОСОБА_4 .

Однак, Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968, до дії якої приєднався ОСОБА_5 , з метою полегшення міжнародного дорожнього руху та підвищення безпечності на дорогах, було погоджено одноманітність правил дорожнього руху у країнах -учасниках даної Конвенції.

З пункту «і» частини 2 статті 41 Конвенції вбачається, що Договірні сторони визнають будь-яке національне посвідчення водія, що відповідає приписам додатку «6» до цієї Конвенції, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, що відповідає категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видані посвідчення, за умови, що зазначені посвідчення є дійсними та що вони видані іншою Договірною стороною або одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на те цією Договірною стороною.

Додаток «6» Конвенції з положеннями, що застосовуються з 29.03.2011 визначає вимоги до національних посвідчень водія країн -учасників Конвенції.

Відповідно до вимог п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340, посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, в України введено воєнний стан, який на момент вчинення правопорушення і розгляду справи в суді продовжується.

Відповідно до вимог пп. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 184 строк дії посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, у разі його закінчення у період дії воєнного стану, продовжується на рік і після цього підлягає заміні. Заміна такого посвідчення проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Судом встановлено, що Азербайджанською Республікою ОСОБА_6 25.09.2024 видане водійське посвідчення № НОМЕР_3 категорії «В1, B, C1, С», дійсне до 25.09.2034.

27.12.2023 ОСОБА_2 отримав посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 , що підтверджує його право на постійне проживання в Україні до 31.08.2025.

Таким чином, з огляду на приписи п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 та пп. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 184, посвідчення водія іноземної держави надає ОСОБА_6 як особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, право керувати транспортними засобами на території України протягом 60 днів з дати видачі документу на постійне проживання в Україні та ще протягом року після цього у період воєнного стану, тобто до 27 лютого 2025 року, а після цього підлягає обміну.

Отже, на момент вчинення порушення ОСОБА_2 мав посвідчення водія, видане іноземною державою, термін дії якого не закінчився і яке давало йому право керувати транспортним засобом на території України. Також, у діях ОСОБА_7 не вбачається кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, - повторність, оскільки за ч. 2 ст. 126 КУпАП ОСОБА_3 притягнутий 22.08.2024, а права він отримав 25.09.2024.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати не винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: Д.В. МИРОШНИЧЕНКО