Номер провадження: 33/813/156/25
Головуючий у першій інстанції Дерус А.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
20.01.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,
з участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду
апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Морозова Вадима Юрійовича,
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга вмотивована тим, що в протоколі зазначений як транспортний засіб «Електросамокат Джета», але не зазначено відповідної марки та моделі самокату, не надано технічних характеристик самокату, та не визначено який тип двигуна і яким способом він приводиться в рух, зазначає, що згідно п.1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху України електросамокати не відносяться до механічних транспортних засобів, а тому ОСОБА_1 не є суб?єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник посилається, що працівники поліції здійснювали щодо ОСОБА_1 , психологічний тиск, внаслідок якого його було дискредитовано та складено адміністративний протокол серії ААД № 813210. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься належного відеодоказу ознак алкогольного сп?яніння та не вбачається факту належного керування електросамокатом, які надали б можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння. Поліцейські під час складання протоколу не роз?яснювали ОСОБА_1 права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп?яніння.
Зазначає, що не відмовлявся від проходження тесту на стан алкогольного сп?яніння у відповідному лікарняному закладі; в протоколі ААД № 813210 не вказано модель, номер і серію засобу, яким велася відеофіксація, і не відомо, чи сертифіковані в Україні засоби відеозапису були застосовані.
Захисник посилається, що ОСОБА_1 надсилав клопотання про відкладення судового засідання з метою забезпечення його в режимі відеоконференції з захисником Морозовим B.Ю. та клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді з ДПП УПП в Одеській області, проте, судом першої інстанції дані клопотання були проігноровані та проведено судове засідання без ОСОБА_1 та його захисника, чим було порушено право на захист.
Крім того, зазначає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься відомостей про те, чи притягувався, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення.
Постановою Одеського апеляційного суду від 13.01.2025 року клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Морозова Вадима Юрійовича, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.
Постанову Одеського апеляційного суду адвокат Морозов Вадим Юрійович отримав в особистому кабінеті Електронного суду 13.01.2025 року, що підтверджується довідкою.
Розгляд справи в Одеському апеляційному суді призначався на 09.12.2024 року, 13.01.2025 року та 20.01.2025 року.
20.01.2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю. участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не приймав, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило. Апеляційний суд зазначає, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Апеляційним судом, у відповідності до положень ч. 5 ст. 294 КУпАП захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю. повідомлявся про дату, час та місце судових засідань належним чином в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Про судове засідання призначене на 20.01.2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю. повідомлений належним чином і в установленому законом порядку шляхом отримання судової повістки 13.01.2025 року о 20:16 год. в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Апеляційний суд зазначає, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Відповідно до протоколу судового засідання від 20.01.2025 року Одеським апеляційним судом відкрито сторінку конференції, здійснено запрошення для участі в відеоконференції, проте захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю. не приєднався до відеоконференції.
Неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника у відповідності до положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи та згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП не є обов`язковою.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Морозова В.Ю.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №813210 від 22.06.2024 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2024 року, відеозапис з місця події від 22.06.2024 року.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №813210 від 22.06.2024 року, 22.06.2024 року, о 22 год. 04 хв., за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 1, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом «Джета», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога КНП «ООМЦПЗ» ООР відмовився, камера фіксації 417445, 471528, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 813210 від 22.06.2024 року, відеозаписом події та іншими матеріалами справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2, 3 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстави для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
З аналізу вказаних норм права вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.
Відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Наданий відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає і повністю відтворює обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 813210 від 22.06.2024 року зазначені технічні засоби відеозапису, а саме ПВР № 471445, 471528, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
З дослідженого відеозапису з місця події від 22.06.2024 року, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 813210 від 22.06.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 керував електросамокатом, який не заперечував факту керування транспортним засобом. Працівниками поліції водій був зупинений, оскільки невпевнено рухався по дорозі.
Після зупинки транспортного засобу та встановлення особи водія, в ході спілкування у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, на запитання працівника поліції ОСОБА_1 повідомив що вживав алкоголь, у зв`язку з чим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest, ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду відмовився, на запитання поліцейського чи буде він проходити огляд у медичному закладі, останній відмовився. Після чого працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що у зв`язку з відмовою пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.
Відеозапис узгоджується з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та є достатнім для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписи, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами, які містять інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Працівники поліції діяли з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, дії працівників поліції, що складали протокол та фіксували правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством та в порядку ст.267 КУпАП не оскаржувалися.
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та упередженого ставлення по відношенню до ОСОБА_1 не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
Доводи захисника, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з посиланням на те, що на момент зупинки працівниками поліції, останній керував пристроєм який не є механічним транспортним засобом, суд визнає безпідставними, з огляду на таке.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст. 121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №13-06 (далі - ПДР України).
Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами, зокрема у частинах першій - четвертій статті 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електроскутер, і в вузькому - механічний транспортний засіб.
У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі №127/5920/22 зазначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Окрім того, відповідно до Закону України №2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року визначено поняття легкого персонального електричного транспортного засобу - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Тобто, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, електросамокат відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» відноситься до легкого персонального електричного транспортного засобу.
Суб`єктами правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, зокрема є водії транспортних засобів, а тому слід зазначити, що вказана норма закону передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів, а не лише механічних транспортних засобів.
Отже, у відповідності до діючого законодавства електросамокат, яким керував ОСОБА_1 відноситься до транспортних засобів.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, а тому за порушення вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт керування транспортним засобом підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксовано керування ОСОБА_1 електросамокатом та як вбачається з відеозапису, останній не заперечував дану обставину.
Той факт, що працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 порядок проходження огляду на переконання апеляційного суду в даному випадку не є підставою для скасування постанови суду, оскільки водій відмовився від проходження будь-якого огляду.
Доводи захисника про не роз`яснення ОСОБА_1 права на правову допомогу, спростовується матеріалами справи, а саме відомостями в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких ОСОБА_1 роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується його підписом.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. 130 та ст. 266 КУпАП, працівникам поліції достатньо встановити наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення) та відповідають переліченим в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України, відмова від проходження огляду має наслідком адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.
Щодо аргументів захисника про розгляд справи судом першої інстанції без його участі та участі захисника, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Переглядаючи цю справу апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі "Серявін та інші проти України", де ЄСПЛ зазначав: "ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті".
Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати свої інтереси у суді, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної правової позиції захисту, і це право йому було забезпечено апеляційним судом, шляхом призначення судового засідання за участі його захисника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Проте, останній таким правом не скористався.
Посилання, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься відомостей про те, чи притягувався, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 3).
Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП повно дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної норми, що відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, тому висновок викладений у постанові Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.
Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Морозова Вадима Юрійовича, залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова