Справа № 283/82/25
провадження №3/283/67/2025
П О С Т А Н О В А

21 січня 2025 року суддя Малинського районного суду Житомирської області Ярмоленко Володимир Вікторович, розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , маючи неповнолітню доньку ОСОБА_2 2023 року народження, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини, а саме 31.12.2024 року о 9 годині працівниками РУП ГУ НП в Житомирській області встановлено згідно протоколу серії ВАВ № 045772 від 07.01.2025, що в будинку за місцем реєстрації/проживання ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не могла доглядати за донькою.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

ч.1 ст.184 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дітей.

Права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20.11.1989.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, полягає у трьох різних формах:

- ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини;

- ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини;

- ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені, зокрема, у ст.150 СК України.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладено однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав й обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, а також за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Суддею встановлено, що відповідно до ст.256 КУпАП та вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом МВС України за №1376 від 06.11.2015, у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у певній статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

При цьому, склад правопорушення становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і водночас достатні для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Так, в порушення вимог ст.256 КУпАП та зазначеної інструкції, суть правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки вона не містить такого складу як «перебувала за місцем проживання у п`яному стані чим не могла доглядати за донькою».

Судом встановлено, що суть адміністративного правопорушення в протоколі викладена в загальних рисах, без зазначення об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, зокрема, які саме обов`язки, передбачені ст.150 СК України, що має сім самостійних частин, з боку ОСОБА_1 не виконуються, в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події та форму вини.

Так, посадовою особою факт ухилення ОСОБА_1 , від виконання передбачених законодавством обов`язків в належний спосіб не підтверджено, відповідних доказів до матеріалів справи не долучено.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Власне пояснення ОСОБА_1 не можуть бути покладені в основу судового рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Проте, з урахуванням наведеного вище, обов`язок доведення наявності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 з боку посадової особи, що склала протокол, не дотриманий в належний спосіб.

Матеріали справи не містять доказів на предмет наявності у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, яка характеризується як умислом, так і у формі необережності.

Таким чином, слід констатувати відсутність необхідних складових ознак, притаманних ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати про факт ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, але й зазначати відповідні положення інших нормативно-правових актів, що наповнюють диспозицію ч.1 ст. 184 КУпАП конкретним змістом.

Протокол про адміністративне порушення складено з порушенням вказаних вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не відображено суті адміністративного правопорушення, а тому матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягають поверненню до відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області для доопрацювання.

Керуючись ст.9, 184, 245, 247, 256, 280, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути для належного дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя