П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 936/1453/24
Провадження №3-в/936/1/2025
17 січня 2025 року селище Воловець
Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Софілканич О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови суду в частині сплати штрафу у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
в с т а н о в и л а:
10.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовим клопотанням про розстрочення виконання постанови суду в частині сплати штрафу у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП. Клопотання мотивує важким матеріальним становищем, яке не дозволяє йому сплатити повну суму штрафу одним платежем.
Дослідивши подане клопотання, суддя прийшла наступного висновку.
Відповідно до ст.304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно з ч.2 ст.301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
У відповідності до ч. 1 ст.303 КУпАП, у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до закінчення строку відстрочки.
На підтвердження свого майнового стану заявник не надав суду жодного доказу. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а отже, отримує відповідне грошове забезпечення.
Таким чином, суд констатує, що твердження заявника про важке матеріальне становище є припущенням, не спростованим належними та достатніми доказами, які б підтверджували, що розмір штрафу становить надмірний фінансовий тягар для порушника, а також те, що адміністративне стягнення є не тільки мірою відповідальності, а й те, що метою такого є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю, за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.283, 284, 304 КУпАП, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», суддя
у х в а л и л а :
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 23.12.2024 №936/1453/24 в частині сплати штрафу у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення- відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя Софілканич О. А.