Справа № 513/1523/24
Провадження № 3/513/45/25
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року Саратський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого,

за ч.2 ст.126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в:

06 жовтня 2024 року о 18:44 годині, в с. Забари по вул. Гагаріна, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21043, д/н НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «А» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 126 Кодексу.

Також, 06 жовтня 2024 року о 18:44 годині в с.Забари по вул.Гагаріна, водій керував транспортним засобом ВАЗ 21043, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі, відмовився на відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час, місце слухання справи належно повідомлений.

Відповідальність за ч.2 ст. 126 Кодексу настає за керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або в передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина правопорушника у вчиненні адміністративних правопорушень за частиною першою статті 130, частиною другою статті 126 Кодексу підтверджується матеріалами справ: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №479476 від 06 жовтня 2024 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №479477 від 06 жовтня 2024 року; якими зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративних правопорушень та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаних протоколів, в тому числі й відео записом з місця події, на якому зафіксована відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також відмова від проходження огляду в медичному закладі.

Відповідно до санкції частини першої статті 130 Кодексу за зазначене правопорушення передбачене відповідальність у вигляді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

Відповідно до санкції частини другої статті 126 Кодексу за зазначене правопорушення передбачене відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126, ч.1 ст. 130 Кодексу був неповнолітнім, відповідно до ч. 2 ст. 13 Кодексу, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із долученою до матеріалів справи довідки ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

За правилами частини другої статті 30 КУпАП відносно ОСОБА_1 суд не застосовує покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такого спеціального права він не отримував.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Пунктом 28 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено, що суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до положень статті 36 Кодексу, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Керуючись наведеним, ОСОБА_1 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (за ч.1 ст. 130 Кодексу) в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадя без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп., які підлягають стягненню на користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 27, 33-35, 36, 130, 126, 221, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

матеріали адміністративних справ №513/1523/24 (номер провадження 3/513/45/25) та №513/1524/24 (номер провадження 3/513/46/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130, частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження та справі присвоїти номер №513/1523/24 (номер провадження 3/513/45/25).

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн (три тисячі чотириста грн).

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч грн) без позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно визначити покарання ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавленням права керування транспортним засобом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно із статтями 307, 308 Кодексу штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя К. Ю. Рязанова