Справа №592/9462/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Котенко О. А.
Номер провадження 33/816/177/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 29 травня 2024 року близько 22 год. 41 хв. в м. Суми вул. Баранівська буд. 11, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП СОР «ОКМЦ СНЗ» водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Шевченко Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року, а справу закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що підстава зупинки автомобіля під керування ОСОБА_1 була формальною. Так, у темну пору доби не можливо встановити, що водій транспортного засобу рухався із не пристебнутим паском безпеки. Таким чином дана зупинка є незаконною, що тягне за собою незаконність усіх подальших дій поліцейських.

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів підтвердження наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Так, відповідно до долученого відеозапису, поведінка ОСОБА_1 була звичайною, відповідала обстановці та притаманна тверезій людині, що вказує на упередженість працівників поліції.

Враховуючи норми ст. 266 КУпАП, огляд наркотичного чи алкогольного сп`яніння першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціального технічного засобу, а огляд у закладі охорони здоров`я - виключно у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським або в разі незгоди з його результатами.

Проте, як вбачаться із матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу взагалі не проводився, що підтверджується поясненнями останнього та відсутністю акту огляду. Тобто, будь-які дії особи без проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу не утворюють юридичного складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, апелянт зауважує про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Таким чином, дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, апелянт приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 29 травня 2024 року серії ААД № 747179;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 травня 2024 року, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я;

- постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2270003, складеного відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП;

- відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції та відеореєстратора службового автомобіля, яким зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозаписів записаних на нагрудну камеру працівника поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля вбачається, як 29 травня 2024 року близько 22 год. 41 хв. в м. Суми по вул. Баранівська, буд. 11, був зупинений автомобіль «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Під час спілкування з водієм, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість очей, тремтіння пальців рук).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Після цього останньому було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейським процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд зауважує наступне.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції ознаками, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд зауважує, що працівники поліції не здійснюють огляд водія на місці зупинки транспортного засобу, оскільки перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи доказів, ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі, що було зафіксовано відеозаписом події та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 травня 2024 року, 22 год. 45 хв.

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі судом не встановлено.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_1 , який відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України мав обов`язок на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, ухилився від виконання цього обов`язку, що тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, адже відмова від проходження огляду може бути виражена й у пасивній формі шляхом ухилення від виконання цього обов`язку, що випливає із змісту п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, на який посилається апелянт.

Щодо доводів апелянта про відсутність належних доказів на підтвердження про наявність у ОСОБА_1 на момент його зупинення, ознак наркотичного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння, всупереч протилежним доводам захисника, викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд з метою виявлення стану сп`яніння та на долученому відеозаписі, яким зафіксовано повідомлення останнього працівником поліції про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вказані доводи є надуманими і спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема, даними відеозаписів зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу порушення ним ПДР України.

Окрім того, факт порушення ОСОБА_1 ПДР України підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2270003 від 29 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП за те, що він 29 травня 2024 року о 22 год. 41 хв. в м. Суми по вул. Баранівська, 11, керував транспортним засобом будучи не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР України.

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили, а тому доводи про наявність в діях працівників поліції упередженості, є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було належно виконано вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, також не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки з рапорту поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП Мінакова І.С. вбачається, що транспортний засіб «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 був залишений на місці зупинки без порушення ПДР України та водія було повідомлено що він на даний час відсторонений від керування.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.