Провадження № 33/801/46/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 січня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю його діях як водія події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом. Стверджує, що він приїхав в двір будинку за три години до події, а далі вживав спиртне з товаришем.

Крім того, вважає, що пояснення свідків слід розцінювати критично, оскільки із цими особами у нього виник конфлікт, в результаті чого порушено кримінальне провадження.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його на медичне освідування, а також йому не було роз`яснено права, та те яким саме технічним засобом буде здійснюватися освідування, тобто його серія номер та інше.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що апеляційна скарга подана ним вчасно, проте була повернена ухвалою апеляційного суду з формальних підстав.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

З урахуванням наданих доказів, причини пропуску строку слід визнати поважними та поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Пояснив, що того дня приїхав до товариша, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Далі кілька годи вечеряли з товаришем, вживали спиртне, а коли вийшли в двір, в них виник конфлікт з двома особами, які сиділи на лавочці біля будинку. Мала місце бійка і хтось з мешканців будинку викликав поліцію. Перебуваючи в стані сп`яніння він за кермо не сідав, машина стояла в дворі впродовж кількох годин і доказів того, що вона рухалася, працівниками поліції не надано, капот автомобіля для перевірки температури двигуна ніхто не піднімав.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 431735 водій ОСОБА_1 05.07.2024 о 23 год. 40 хв. у м. Вінниця по вулиці Олександра Довженка, керував транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: мав запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою - поліцейським взводу № 2 роти № 3 БУПП у Вінницькій області Главацьким С.О. та правопорушником ОСОБА_1 із зазначенням усіх необхідних даних, відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, тому є належним і допустимим доказом по справі, а відтак доводи скарги у цій частині є безпідставними.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджується: рапортом інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП у Вінницькій області Назаренка Д. за змістом якого на службовий планшет 05.07.2024 року о 23.30 надійшов виклик зі змістом «порушення ПДР». Прибувши на місце за вказаною адресою виявлено двох осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які повідомили, що особа, одягнена у футболку сірого кольору та сині шорти керував автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. За описом цих свідків водієм виявився ОСОБА_6 ; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які повідомили, що автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 на великій швидкості заїхав на прибудинкову територію і мало не здійснив наїзд на них, які в той час сиділи біля входу до будинку. Коли автомобіль зупинився, з пасажирського місця вийшов сусід ОСОБА_7 , а із місця водія вийшов незнайомий чоловік, як в подальшому з`ясувалося ОСОБА_1 , який поводив себе неадекватно, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння він хитався, виражався нецензурною лайкою; відеозаписами з боді-камери на DVD-R диску.

Так під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів з`ясовано, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не вказує на те, що він не був за кермом автомобіля, і не зазначає особу, яка ніби-то керувала цим автомобілем. Навпаки на запитання «Чи керували Ви транспортним засобом ?», ОСОБА_1 повідомив: «Так».

Крім того, переглядом відеозапису встановлено, що приїхавши на місце події працівники поліції виявили скупчення людей, які вказували на ОСОБА_1 , як особу, що керувала транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , заїхавши в двір будинку.

В подальшому у ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у останнього були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому озвучені, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Проте, на неодноразові пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння, із роз`ясненням порядку проведення такого огляду, ОСОБА_1 неодноразово категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також й в медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції відкидає посилання апелянта на те, що працівники поліції навіть не намагалися перевірити, чи дійсно він керував авто безпосередньо перед їх викликом, а не раніше цього дня, так як навіть не відкривали капот автомобіля і не перевіряли температуру двигуна. На прохання працівників поліції відкрити автомобіль і пред`явити документи на право керування ним, ОСОБА_1 відповів відмовою, посилаючись на те, що вони залишилися в квартирі. Проте його товариш разом з іншою особою перевіряли квартиру й не виявили там ключів, тобто ОСОБА_1 сам унеможливив відповідну перевірку автомобіля й наразі посилається на відсутність такої перевірки на місці події.

Досліджені судом відеозаписи є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.

Як зазначалось вище диспозицією частини першої статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Та обставина, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не може свідчити про порушення процедури направлення та пропозиції проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння й оформлення відмови від його проходження. Закон не вимагає долучення такого направлення до матеріалів справи у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Крім того, відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності.

Посилання ОСОБА_1 на те, що покази свідків є упередженими і не можуть прийматись до уваги через конфлікт що виник між ними, в результаті чого останні застосовували відносно нього фізичну силу не приймаються до уваги, оскільки покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є чіткими, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх правдивості.

Звертаю увагу також, що причиною конфлікту між ОСОБА_1 та вказаними свідками стало зроблене останніми зауваження щодо дій ОСОБА_1 , які полягали у керуванні ним транспортним засобом в дворі житлового будинку на великій швидкості, з вимкненими фарами, на яке ОСОБА_1 відповів нецензурною лайкою та неадекватною поведінкою.

Не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 і посилання на відсутність в протоколі про адміністративні правопорушення даних щодо того, за допомогою якого саме газоаналізатора проводився огляд, оскільки останній відмовився від проходження такого.

Суд вкотре звертає увагу, що керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник