Справа № 129/3197/24
Провадження № 33/801/71/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю адвоката Луценка О.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Луценка Олександра Івановичана постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №770802, 07 жовтня 2024 року о 21:45 год в с. Рахни Гайсинського району на автодорозі Р-33 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель Астра» н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №74, чим порушив п.2.9(а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Луценко О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вперше було подано апеляційну скаргу вчасно (29 листопада 2024 року), проте постановою Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2024 року її було повернуто, оскільки вона була подана особою без підтвердження повноважень. Вдруге апеляційну скаргу подав 23 грудня 2024 року, а тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Таким чином, просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що огляд на стан наркотичного сп`яніння був проведений з порушенням Інструкції №1452/735. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки згідно фото швидкого тесту на наркотики, чітко видно всі полоси по кожній із наркотичних речовин, що свідчить про те, що тест негативний. Проте всупереч цьому, без належного підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням, лікар склав хибний висновок про перебування ОСОБА_1 у наркотичному сп`янінні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Враховуючи зазначені вище обставини, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.

Заслухавши адвоката Луценка О.І., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі перебування особи в стані наркотичного сп`яніння, яка керує транспортним засобом.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом дванадцятим розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, визначено, що у разі наявності підстав згідно з ознаками, визначеними в пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Згідно пункту четвертого розділу І цієї Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. При цьому пунктом восьмим цієї Інструкції передбачено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди ( далі - ДТП ), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №770802, 07 жовтня 2024 року о 21:45 год в с. Рахни Гайсинського району на автодорозі Р-33 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель Астра» н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння;

- огляд на виявлення стану сп`яніння проводився в КНП «Гайсинська ЦРЛ», висновок № 74 від 07 жовтня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склав висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку, а також для його обмови у перебуванні в такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

На відеозаписи видно, як ОСОБА_1 проходить огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому на запитання лікаря чи вживав наркотичні речовини, ОСОБА_1 відповів, що вживав десь тиждень назад.

Таким чином, наявні відеоматеріали дозволяють встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме керування останнім транспортного засобу в стані наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, у медичному закладі було проведено клінічне дослідження та тестування ОСОБА_1 за допомогою експрес тесту на підставі чого у водія було діагностовано стан наркотичного сп`яніння.

Також варто зауважити, що з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 оскаржував висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №74 від 07 жовтня 2024 року, з підстав його неповноти або неправильності.

Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №770802 від 07 жовтня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 підписав його, в графі пояснення вказав «надам в суді». Зокрема, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами апелянта, який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Жодних зауважень при складенні адміністративного протоколу, а також щодо процедури проходження медичного огляду в медичному закладі від правопорушника не надходило.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Апелянтом не надано доказів, які б підтверджували його доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення.

Таким чином, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги не вбачається. Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Луценка Олександра Івановичапро поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Луценка Олександра Івановичазалишити без задоволення.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун