Тарутинський районний суд Одеської області
_______________________________________________________
Справа № 514/45/25
Провадження по справі № 3/514/49/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року с-ще Бессарабське

Суддя Тарутинського районного суду Одеської області Тончева Н.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Калачівка Тарутинського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешканця в будинку АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого інспектором прикордонної служби І категорії інспектор кінологічної групи віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », не судимого, не притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 на розгляд до Тарутинського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Зазначені матеріали відповідно до розділів ІІ, ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року №814 були зареєстровані в АСДС та розподілені судді Тарутинського районного суду Одеської області Тончевій Н.М.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №330427 від 16 листопада 2024 року, 11 листопада 2024 року о 03 годині 25 хвилин начальником віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » старшим лейтенантом ОСОБА_2 було здійснено перевірку організації несення служби прикордонного наряду «огляд транспортних засобів» в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Серпневе-авто» та на момент прибуття до безпосереднього місця несення служби було виявлено, що головний сержант ОСОБА_1 спав у невизначений час у місці несення служби прикордонного наряду «вартовий шлагбауму».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, п.п. 11,12 глави 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України, затвердженої наказом МВСУ від 19 жовтня 2015 року №1261, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, а саме: порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу прикордонного наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що дійсно 11 листопада 2024 року о 03 годині 25 він ніс службу у складі прикордонного наряду «огляд транспортних засобів» в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Серпневе-авто» та зайшов до «кабінки», щоб зняти взуття, коли побачив начальника взувся і вийшов. В період несення служби не спав.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-18КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Обов`язковими ознаками, за наявності сукупності яких діяння визнається правопорушенням, є: об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення, суб`єкт правопорушення та суб`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція частини 2 ст. 178-18 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони порушення несення служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону, настає при умові, що ця особа порушила дією або бездіяльністю конкретні нормативні накази (розпорядження), що регламентують діяльність наряду з охорони державного кордону.

Частина 3 статті 2 Конституції України визначає, що територія України в межах кордону є цілісною та недоторканою.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про державний кордон України» охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах покладається на Державну прикордонну службу України, а в повітряному та підводному просторі в межах територіального моря - на Збройні Сили України. Державна прикордонна служба України і Збройні Сили України під час виконання завдань з охорони державного кордону України керуються цим Законом, законами України Про Державну прикордонну службу України, Про оборону України, Про Збройні Сили України, іншими нормативно-правовими актами та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» (далі Закон) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Статтею 19 Закону визначено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається протидія і запобігання кримінальним та іншим правопорушенням особового складу Державної прикордонної служби України.

Судом встановлено, що підставою, для складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП стало те, що начальником віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » старшим лейтенантом ОСОБА_2 було здійснено перевірку організації несення служби прикордонного наряду «огляд транспортних засобів» в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Серпневе-авто» та на момент прибуття до безпосереднього місця несення служби було виявлено, що головний сержант ОСОБА_1 спав у невизначений час у місці несення служби прикордонного наряду «вартовий шлагбауму».

Тож, у протоколі про адміністративне правопорушення констатується факт порушення правил прикордонного режиму та неякісного здійснення ОСОБА_1 несення служби.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП надано: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №330427 від 16 листопада 2024 року; рапорт начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » старшим лейтенантом ОСОБА_2 ; витяг з книги прикордонної служби; графік несення служби та відпочинку.

Тож, окрім рапорта начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » старшим лейтенантом ОСОБА_2 , пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інших доказів (фото або відео докази; свідчення свідків по вказаному факту) матеріали справи не містять.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду даної справи судом тлумачаться на користь ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці ЄСПЛ визначив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не наділений правом встановлювати нові обставини правопорушення, які не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, або самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд також не має повноважень самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст.172-18 КУпАП, який встановлює відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду, оскільки наданими суду доказами його винуватість та сам факт порушення правил несення служби не доведений і тому в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Керуючись ст.7, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Одеського апеляційного суду з дня її проголошення.

Суддя Н.М. Тончева