ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/7896/24 Головуючий суддя І інстанції Замікула Б. С.
Провадження № 33/818/215/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Репетун К.В. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 16.07.2024 о 20 год 52 хв., у місті Харкові по пр-ту Тракторобудівників, 57А, керував транспортним засобом Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає дійсності.

Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України.

Не погодившись з судовим рішенням захисником ОСОБА_2 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції, на думку захисника, не врахував те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки не містять медичного висновку щодо відсутності ознак сп`яніння у особи, яка притягається до відповідальності. У зв`язку з чим адвокат просила скасувати постанову суду першої інстанції, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання сторона захисту не з`явилася. Про місце, день та час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник Репетун К.В. були повідомлені належним чином. Зокрема апелянта адвоката Репетун К.В. 12.12.2024 року було повідомлено судовою повісткою про виклик у її електронному кабінеті за допомогою підсистеми «Електронний суд» про, що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с. 59), а також судовою повісткою у паперовому вигляді, яку адвокат отримала 19.12.2024 року про що свідчать відомості зворотного повідомлення (а.с. 62).

Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зокрема було сповіщено судовою повісткою, направленою в електронній формі у застосунок «Viber» про, що свідчить відповідна довідка, сформована згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року №28 (а.с. 60), а також додатково сповіщено засобами телефонного зв`язку (а.с. 68).

Разом з тим належить зазначити, що розгляд апеляційної скарги захисника Репетун К.В. неодноразово відкладався у зв`язку із заявами сторони захисту (заява ОСОБА_1 (а.с. 51, заява ОСОБА_2 (а.с. 56).

Будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду, призначеного на 08.01.2025 року стороною захисту до початку судового засідання суду апеляційної інстанції подано не було.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Станом на час розгляду апеляційної скарги захисника будь-яких письмових заяв про відкладення судового розгляду від сторони захисту до апеляційного суду не надходило.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу адвоката Репетун К.В. за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, а також відомостей, наявних у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 899884 від 16.07.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 , 16.07.2024 о 20 год 52 хв., у місті Харкові по пр-ту Тракторобудівників, 57А, транспортним засобом Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає дійсності.

Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився (а.с. 2).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №899884 від 16.07.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «відмовився», що свідчить про те, що ОСОБА_1 скористався своїм правом, відмовившись від надання пояснення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2); Про порушення своїх прав працівниками поліції ОСОБА_1 у будь-який спосіб у протоколі не зазначив.

Відповідно до відомостей довідки УПП в Харківській області ДПП встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 26.12.2009 (а.с. 5), а тому не виконання правил дорожнього руху особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині дотримання обов`язків водія є свідомими та умисними діями ОСОБА_1 .

Згідно відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу не проводився у зв`язку із його відмовою (а.с. 7-8).

Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку із відмовою водія від проведення цього огляду (а.с. 6).

Згідно відомостей рапорту працівника поліції С. Коц встановлено, що 16.07.2024 під час патрулювання на службовий планшет екіпажа було отримано виклик про порушення Правил дорожнього руху, а саме про те, що водій Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_1 можливо керує транспортним засобом в стані сп`яніння. Зазначений транспортний засіб було зупинено за адресою пр-т Тракторобудівників 57А м. Харкова. У водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проведення огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки його транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ водій відмовився (а.с.10)

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№899884 встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за вказаною у протоколі адресою та його зупинку працівниками поліції. Поліцейським водію було роз`яснено, що його автомобіль було зупинено у зв`язку із надходженням на службовий планшет інформації від громадян про керування транспортним засобом в стані сп`яніння. У водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніня, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає дійсності. Більш того, водій під час проведення встановлених законом процесуальних дій телефонував дружині та зазначив їй, щоб вона прийшла до ТРЦ «Україна» та забрала його адже ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Після цього працівниками поліції водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я. Від виконання цієї законної вимоги поліцейського, демонструючи зневажливе ставлення до працівників поліції, водій відмовився та пішов у невідомому напрямку. В подальшому на місце вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 повернувся із своєю дружиною та звертався до поліцейських з приводу можливостей для уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду, яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№899884 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарг про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки не містять медичного висновку щодо відсутності ознак сп`яніння у особи, яка притягається, що не було враховано судом першої інстанції є суб`єктивними та безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП встановлено у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Приписами Пункту 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже за змістом вказаних вимог, працівники поліції зобов`язані доставити особу відносно якої є підстави вважати, що вона знаходиться в стані сп`яніння у разі її згоди на проведення медичного огляду щодо встановлення її стану сп`яніння. Проте, у разі відмови від проведення медичного огляду працівники поліції зобов`язані скласти протокол про адміністративне правопорушення на місці події із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості їх застосування в присутності двох свідків.

Зазначене відповідаєусталеній практиці ЄСПЛ, (наприклад «Функе проти Франції», «Драган Петрович проти Сербії» (Dragan Petroviж v. Serbia) від 14.04.2020 (скарга № 75229/10), S та Марпер проти Сполученого Королівствавід) згідно якої не можливо здійснювати по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою біологічних зразків, оскільки це в розумінні положень пункту 1 статті 8 Конвенції порушує право особи на повагу до її приватного життя.

Відповідно до відомостей відеозапису ОСОБА_1 , демонструючи зневагу до процесуальних дій працівників поліції у цій справі, відмовся виконувати законну вимогу поліцейського щодо проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки його транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, та пішов у невідомому напрямку.

Таким чином, взагалі відмовившись від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 позбавив процесуальних підстав працівників поліції доставляти його до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан сп`яніння, а тому і для складання висновку щодо стану сп`яніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у лікаря нарколога жодних підстав не виникло.

Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про порушення працівниками поліції вимог чинного законодавства, які давали вважати дії працівників поліції протиправними та незаконними.

За таких обставин, дії працівників поліції в частині складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належить вважати законними, а доводи апеляційної скарги в цій частині суб`єктивними та безпідставними та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Репетуна К.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков