Справа № 128/2192/24
Провадження № 33/801/42/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 26 травня 2024 року о 09 год. 47 хв. в с. Ксаверівка Вінницького району Вінницької області по вул. Хмельницьке шосе, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння проводився в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія «ВОР», результат 0,62, (0,57) проміле. Таким чином порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції позбавив його права на захист, оскільки розглянув справу за його відсутності.

Крім того, зазначає, що працівниками поліції не було роз`яснено його прав та обов`язків, всі документи він підписував не читаючи їх.

Вказує, що поліцейськими не надано можливості викликати захисника, а тому вважає, що поліцейські діяли упереджено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 травня 2024 року серії БД №363099, 26 травня 2024 року о 09 год. 47 хв. в с. Ксаверівка Вінницького району Вінницької області, по вул. Хмельницьке шосе, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водій проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» 6810, результат 0,67 проміле, після чого, зі згоди водія, його було направлено до КНП ВОНД «Соціотерапія», медичний висновок №0603, результат перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а. с. 1).

Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 6810» (тест № 2286 від 26 травня 2024 року) результат огляду ОСОБА_1 о 10 год. 32 хв. 0,67 ‰ (а. с. 2).

У висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №0603 від 26 травня 2024 року зазначено, що цього ж дня о 10 год. 55 хв. ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння у КНП «ЦТЗ» «Соціотерапія» «ВОР». Висновок огляду перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Алкотест 6820 0,62 ‰, алкотест 6820 0,57 ‰ (а. с. 3).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя) за допомогою приладу Alcotest 6810. Результат огляду позитивний 0,67 проміле (а. с. 4).

До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських.

На відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зафіксовано як о 09 год. 50 хв. екіпаж патрульної поліції зупинив водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , за невиконання вимог ПДР України щодо використання ременю безпеки.

Далі, при спілкуванні із ОСОБА_1 , виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 повідомляє, що випивав напередодні, цього дня алкоголю не вживав. Водію пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Водій погодився.

О 10 год. 28 хв. ОСОБА_1 продуває алкотестер, результат 0,67 проміле.

О 10 год. 32 хв. ОСОБА_1 виявив бажання проїхати до медичного закладу для проходження огляду, оскільки мав сумніви у результатах огляду, проведеного на місці зупинки.

О 10 год. 54 хв. водія доставлено до медичного закладу.

О 10 год. 56 хв. проводиться огляд водія на стан сп`яніння лікарем-наркологом за допомогою алкотестера 6820, результат огляд 0,62 проміле.

О 11 год. 11 хв. ОСОБА_1 повторно продуває алкотестер, результат 0,57 проміле.

О 11 год. 23 хв. ОСОБА_1 ознайомлюють із протоколом про адміністративне правопорушення та він ставить підпис у чеку «Драгера», підписує медичний висновок. При цьому, працівником поліції роз`яснюється зміст документів, які надаються ОСОБА_1 на підпис, роз`яснює про місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд відхиляє твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений зі змістом підписаних ним документів, оскільки зазначене спростовано відеозаписом, зазначеним вище.

Право ж на безкоштовну правову допомогу ОСОБА_1 міг реалізувати в суді першої та апеляційної інстанцій. Однак матеріали справи не містять доказів його звернення до суду для призначення захисника або ж самостійного звернення до органів адвокатського самоврядування для призначення захисника.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає необґрунтованими виходячи з такого.

Статтею 268 КпАП України закріплено перелік справ про адміністративне правопорушення, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, розгляд матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КпАП України до цього переліку не включені.

Як видно із матеріалів справи суд першої інстанції кілька разів завчасно надсилав судові повістки про виклик до суду на адресу ОСОБА_1 , яку він вказав при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, однак ОСОБА_1 неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав.

Особа, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відтак підстав вважати, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та позбавив його можливості реалізувати в суді, передбачені статтею 268 КУпАП права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, немає.

Разом з тим можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КпАП України ОСОБА_1 було також надано в суді апеляційної інстанції.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 26 травня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук