Провадження № 33/801/76/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №170786, який складено 11 листопада 2024 року о 01 год 08 хв, - водій ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 23 год 25 хв в м. Вінниці по вул. Зулінського, 21в, керував транспортним засобом «Volkswagen Atlas» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на паркан. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3б, 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 170801, який складено 11 листопада 2024 року о 01 год 36 хв, - водій ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 23 год 25 хв в м. Вінниці по вул. Зулінського, 21в, керував транспортним засобом «Volkswagen Atlas» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із добровільної згоди водія у медичному закладі КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР та підтверджується висновком № 1011 від 11 листопада 2024 року, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року судові справи № 127/37472/24 та № 127/37505/24 об`єднано в одне провадження, присвоївши номер № 127/37472/24.

Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 і ст. 124 КУпАП, та з врахуванням положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн на користь держави.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності. Додатком «Вайбер», в якому йому нібито «доставлено» судову повістку, він не користується. Інших повідомлень у справі, що б підтверджували факт одержання судової повістки, матеріали справи не містять, а тому він не був проінформований належним чином про дату, час та місце судового засідання. На його думку суд, розглядаючи справу за його відсутності не зміг з`ясувати обставини по справі, а саме: в матеріалах справи чітко та документально не підтверджено хто саме був за кермом автомобіля та хто ним дійсно керував.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Надіслана на його адресу судова повістка повернулася не врученою по зазначеній поштою причині: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Керуючись частиною 6 статті 294 КУпАП, апеляційний суд вважає, що неявка ОСОБА_1 у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того, згідно з приписами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Аналіз наведених вище правових положень статей 268, 277-2 КУпАП дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

З цього приводу свою правову позицію у постанові від 30 січня 2020 року (справа № 482/9/17, адміністративне провадження № К/9901/38702/18) висловив КАС ВС, зазначивши, що обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участь особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення, та такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.

Також суд зазначив, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

В оскаржуваній постанові, суд першої інстанції вказує, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом шляхом направлення судової повістки за номером телефону зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, про причини своєї неявки суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а. с. 22-25).

Згідно сталої судової практики надсилання судових повісток (повідомлень) через додаток Viber є належним способом повідомлення за таких умов: сторона надала згоду на такий спосіб комунікації; суд має підтвердження доставки повістки.

Крім того, у випадку, якщо особа, звертаючись до суду, в заяві по суті справи, або в заяві з процесуальних питань, вказала свою електронну пошту, номер телефона, яка не є офіційною, то слід вважати, що вона погоджується на отримання кореспонденції (повідомлень) саме на цю електронну пошту чи номер телефону, тобто, діє презумпція обізнаності особа має цікавитися чи отримано нею кореспонденцію (повідомлення) від суду.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушником ОСОБА_1 вперше особисто зазначено свою адресу для листування та засоби зв`язку (мобільний телефон) у поданій ним заяві про ознайомлення з матеріалами справи Вх. № 110747 від 23 грудня 2024 року (а. с. 29).

Тому, направлення текстового повідомлення в додатку «Viber», судом першої інстанції не може вважатися належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутня відповідна заява правопорушника про можливість повідомлення його про призначення справи до розгляду шляхом надсилання йому текстових повідомлень з використанням засобів мобільного зв`язку, та ним особисто вперше зазначено номер телефону за яким він бажає отримувати інформацію 23 грудня 2024 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови.

Отже, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП є підставою для скасування постанови.

Зі змісту ст. 294 КУпАП вбачається, що, якщо скасування постанови суду першої інстанції відбулося через процесуальні порушення, апеляційний суд повинен дослідити обставини справи, оцінити докази та вирішити питання правопорушення самостійно.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом серії ЕПР1 №170786 від 11 листопада 2024 року, згідно якого водій ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 23 год 25 хв в м. Вінниці по вул. Зулінського, 21в, керував транспортним засобом «Volkswagen Atlas» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на паркан. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (а. с. 14);

- схемою місця ДТП, згідно якої транспортний засіб «Volkswagen Atlas» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення з парканом між електроопорами № 23 та № 24 за адресою м. Вінниця, вул. Сергія Зулінського, 21в (а. с. 16);

- протоколом серії ЕПР1 № 170801 від 11 листопада 2024 року, згідно якого водій ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 23 год 25 хв в м. Вінниці по вул. Зулінського, 21в, керував транспортним засобом «Volkswagen Atlas» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із добровільної згоди водія у медичному закладі КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР та підтверджується висновком № 1011 від 11 листопада 2024 року (а. с. 2)

- копією направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що огляд водія проводився у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів (а. с. 4);

- висновком КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок огляду ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Алкотест 6820 2,29‰, Алкотест 6820 2,57‰ (а. с. 5).

Обставини, відображені у письмових доказах, повністю підтверджуються доданим відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, що брали участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №170786 від 11 листопада 2024 року та серії ЕПР1 № 170801 від 11 листопада 2024 року.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідним висновком закладу охорони здоров`я та беззаперечно визнавав факт керування транспортним засобом, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення і відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, а також про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За змістом частин першої другої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною третьою цієї статті у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

За змістом статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як свідчать матеріали справи протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №170786 від 11 листопада 2024 року та серії ЕПР1 № 170801 від 11 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Жодних доказів того, що під час складення поліцейським протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 висловлював свою незгоду зі змістом протоколів у зв`язку з тим, що він не керував транспортним засобом, матеріали справи не містять. Протоколи підписані особисто ОСОБА_1 , в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено «надам в суді».

При цьому апеляційний суд критично розцінює доводи апеляційної скарги правопорушника про те, що в матеріалах справи чітко та документально не підтверджено хто саме був за кермом автомобіля та хто ним дійсно керував.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. Дані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції вбачається, що на місці дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення з парканом внаслідок чого паркан та автомобіль «Volkswagen Atlas» д.н.з. НОМЕР_1 зазнали механічних пошкоджень. При спілкуванні з працівниками поліції особу було встановлено через надані правопорушником документи у Єдиному порталі державних послуг «Дія». На місці ДТП ОСОБА_1 повідомив, що дійсно вживав алкоголь, керував транспортним засобом та готовий понести відповідальність за вчинене правопорушення.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР, висновок огляду ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Алкотест 6820 2,29‰, Алкотест 6820 2,57‰ (а. с.5).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують фактів, викладених у матеріалах справи, а тому судом апеляційної інстанції відхиляються.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Таким чином апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена повністю, в його діях наявний факт події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення апеляційним судом враховуються положення статті 33 та частини 2 статті 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та з врахуванням положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) на користь держави.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська