Справа № 346/6494/24
Провадження № 3/346/121/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),-

ВСТАНОВИВ:

30.11.2024 року о 22:29 год. в м. Коломия, по вул. Богдана Хмельницького, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки " ВАЗ 21093 ", номерний знак « НОМЕР_3 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Тому суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).

03.01.2025 року його представник, адвокат Чопей М.М. подав до суду письмові заперечення, згідно з якими вважає притягнення ОСОБА_1 до відповідальності незаконним та просить провадження в даній справі закрити.

Зазначає, що ОСОБА_1 біля 22:29 год. проїжджав ділянку дороги в м. Коломия, по вул. Б. Хмельницького, Івано-Франківської області, де був зупинений працівниками поліції. Причиною зупинки стало телефонне повідомлення ОСОБА_2 . На вимогу поліцейських, ОСОБА_1 надав документи на транспортний засіб та посвідчення водія, після чого без будь-яких підстав, мотивуючи наявним запахом алкоголю з порожнини рота, почервонінням очей, запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Результат тесту становив 2,54 проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився та вирішив пройти повторний огляд у медичному закладі, де на нього працівники поліції та медичний персонал здійснювали психологічний тиск, в результаті чого він заявив, що буде проходити огляд в присутності адвоката, в чому йому було відмовлено. В подальшому, працівник поліції приступив до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, однак, він грубо порушив вимоги ст. 35 Закону України Про національну поліцію , оскільки в матеріалах справи відсутнє пояснення ОСОБА_2 , а з відеозапису не вбачається будь-яке порушення ПДР України ОСОБА_1 . Роздруківка технічного приладу не може братись до уваги, оскільки більша частина тексту написана від руки; освідчення ОСОБА_1 мало місце о 17:32 год., в той час коли на відео автомобіль під керуванням останнього виявлено о 22:28 год., отже поліцейський завчасно за 5 годин мав підготовлений та роздрукований бланк з показником 2,54 проміле. Також ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено його права, в тому числі право на професійну правничу допопомогу; в протоколі не вказано яким саме технічним засобом виконано відеозаписи, вони є неповними, а отже є неналежними доказами у справі; не надано доказів, що саме поліцейський ОСОБА_3 є відповідальною особою, якій надано дозвіл на копіювання та видачу доданих до протоколів відеозаписів. В свою чергу, ОСОБА_1 категорично заперечує управління транспортним засобом в нетверезому стані.

Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №185898 від 30.11.2024 року, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, зі змістом протоколу він ознайомлений, його копію отримав, про що свідчить його підпис у відповідній графі ( а.с. 1).

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів, в якому вказано результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння 2,54 проміле, в якому в графі «з результатами згоден» зазначено не згідний (а.с. 5);

- даними приладу «Drager Alcotest 6820», тест № 5283 від 30.11.2024 року, в якому вказано результат огляду ОСОБА_1 2,54 проміле (а.с. 7);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції від 30.11.2024 року до закладу охорони здоров`я КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, яке виписане на ім`я ОСОБА_1 з посиланням на ознаки сп`яніння, що були виявлені у останнього, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів, згідно яким огляд не проводився, ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі відмовився ( а.с. 6 ).

- результатами довідки (аналізу) № 72 від 30.11.2024 року, виданої структурним підрозділом Стаціонар КНП Коломийська ЦРЛ, згідно з якою ОСОБА_1 від проведення огляду відмовився (проведення тестування видихуваного повітря методом електрохімічного вимірювання приладом Alcotest 230 , Алконт 01 еу. ( а.с. 9 ));

- рапортом помічника чергового Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 01.12.2024 року, згідно з яким 30.11.2024 року о 22:24 год. надійшло повідомлення зі служби 102 ОСОБА_2 про те, що в с. П`ядики, по вул. Ропша, 42, Коломийського району Івано-Франківської області, біля магазину Експрес водій транспортного засобу марки " ВАЗ 21093 ", номерний знак « НОМЕР_3 », ймовірно керує ним в стані алкогольного сп`яніння. Виїздом ГРПП на місце події встановлено, 30.11.2024 року близько 22:29 год. в м. Коломия, по вул. Хмельницького, Івано-Франківської області згідно з п.3 ч.1 ст. 35 Закону України Про національну поліцію зупинено транспортний засіб марки " ВАЗ 21093 ", номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з останнім у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів) та запропоновано йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився, результат 2,54 проміле. З результатом ОСОБА_1 не погодився, його було доставлено до КНП Коломийська ЦРЛ КМР, де ОСОБА_1 в присутності лікаря від проходження огляду відмовився; відносно нього складено адміністративні матеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП;

- даними переглянутого відеозапису, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції шляхом подачі звукового сигналу, встановлення особи ОСОБА_1 , повідомлення останнього про прични зупинки ( п.3 ч.1 ст. 35 Закону України Про національну поліцію - наявна інформація про те, що водій даного автомобіля керував ним у стані алкогольного сп`яніння), а також про те, що ведеться безперервна відео фіксація, та факт добровільного проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Drager», результат тесту - 2,54 промілле, з яким він не погодився. Прибувши до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. На відео зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлено у останнього (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), повідомлення, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, в тому числі, право скористатися правовою допомогою адвоката, наслідків відмови від проходження такого огляду, ознайомлення його зі змістом протоколу та вручення йому його копії.

Згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, а також що передбачені у п.4 названої Інструкції, а саме наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Діючим законодавством про адміністративне правопорушення, зокрема приписом ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Також слід звернути увагу, що право на захисника, яке передбачено ст.268 КУпАП, виникає у особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, тільки після складання стосовно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Водій транспортного засобу не має права вимагати участі адвоката під час проведення огляду водія на стан сп`яніння, оскільки за своїм правовим змістом проведення такого огляду є виконанням обов`язків водія відповідно до Правил дорожнього руху України.

При цьому, слід зазначити, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час їх складання ОСОБА_1 відмовився від дачі письмових пояснень.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Суд вважає, що ситуація, відповідно до якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, вимагала від нього надати детальні пояснення, щодо обставин, які призвели до таких наслідків.

Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

Суд розцінює критично пояснення захисника, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами. Також суд вважає, що заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в той час коли докази свідчать про протилежне, є наміром уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення.

При цьому слід зазначити, що не заслуговують на увагу твердження адвоката Чопея М.М. про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не може братись до уваги судом, так як він вівся не безперервно та не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вказаний відеозапис містить послідовну, безперервну відеозйомку та фіксацію всіх обставин справи, що мають відношення до даного судового розгляду, у зв`язку з чим відображають цілісну картину події адміністративних правопорушень. Так, з нього слідує, що в день та час, зазначені в протоколі, екіпаж поліції зупинив автомобіль марки " ВАЗ 21093 ", номерний знак « НОМЕР_3 », та після встановлення особи ОСОБА_1 як його водія, йому було запропоновано у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній погодився та пройшов його, з результатом якого він не погодився. В подальшому, його було доставлено в медичний заклад, в якому від такого огляду ОСОБА_1 відмовився. Зміст відеозапису повністю узгоджується із суттю правопорушення, що міститься у протоколі, й особа, що зафіксована на вказаному відеодоказі є ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Посилання захисника на розбіжності в часі зупинки транспортного засобу та в роздруківці приладу Drager спростовуються оглянутим відеозаписом, на якому о 22:28 год. (30.11.2024 року) зафіксовано зупинку вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , встановлення його особи, самостійного розпечатування ним мундштука до приладу та проходження огляду о 22:35 год. і лише після цього на еркані приладу відобразився результат огляду 2,54 проміле.

Крім того, не заслуговують також на увагу твердження ОСОБА_4 про те, що працівники поліції перешкоджали ОСОБА_1 реалізувати його право на правову допомогу, психологічно тиснули на нього, оскільки це не знайшло свого підтвердження у переглянутому відеозаписі. З приводу неправомірності дій працівників поліції ні ОСОБА_1 , ні його захисником суду будь-яких доказів не надано. Не є слушним і те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, оскільки чинний КУпАП такої вимоги не містить (ст. 256 КУпАП). Ці вимоги стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення). Поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення не може бути свідком в даній справі, оскільки він є зацікавленим в результатах розгляду справи. Інші заперечення захисника не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, 284, 288-290, 294, 308 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок у дохід держави: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: Яремин М. П.