Справа №584/89/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Токарєв С. М.
Номер провадження 33/816/78/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Сопової В.С., розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 14 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, водія-стрільця НОМЕР_1 ОШБ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 14 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 25 січня 2024 року близько 13 год. 34 хв. по проспекту Іоанна Путивльського, 36 в м. Путивль Конотопського району, Сумської області, керував автомобілем «Audi A 6», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно якої просить скасувати постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 14.03.2024 та прийняти нову постанову, якою закрити провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції обмежив його в доступі до правосуддя. Так, з 08 год. 23 хв. по 10 год. 18 хв. по всій Сумській області було оголошено повітряну тривогу, а суд був зачинений, проте не заважаючи на це, складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий судом у його відсутність під час дії повітряної тривоги та постановлено судове рішення.

Долучені письмові доказами свідків не підтверджують факт його керування транспортним засобом та наявністю в нього ознак алкогольного сп`яніння. Крім цього апелянт зауважує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не містить фіксування керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Наступний файл запису підтверджує лише вручення апелянту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім цього, ОСОБА_1 зауважує про те, що на третьому файлу відеозапису чітко вбачається, як останній погоджується на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці.

При цьому, апелянт зазначає, що копія відеозапису не посвідчено електронним цифровим підписом, чим порушено порядок оформлення електронного доказу, у відповідності до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг».

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника - адвоката Сопову В.С., яка подану апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримався в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 007383 від 25.01.2024;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.01.2024, які підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозаписів записаних на відеореєстратор службового автомобіля та нагрудних камерах працівників поліції вбачається, як 25 січня 2024 року близько 13 год. 34 хв. по проспекту Іонна Путивльського, 36 в м. Путивль Конотопського району, Сумської області, зупинено автомобіль «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 .

У зв`язку із виявленням в останнього ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації), ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, нащо водій у присутності двох свідків спочатку погодився.

Проте, коли працівник поліції пройшов до службового автомобіля за газоаналізатором, ОСОБА_1 категорично відмовився проходити огляд.

Вподальшому останнього було проінформовано про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом, а тому у нього не виникало обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. На думку суду, для вирішення питання про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП дійсно підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, що прямо вбачається із диспозиції цієї норми закону.

Між тим, факт керування транспортним засобом повинен доказуватись усією сукупністю доказів, вичерпний перелік яких передбачений ч.1 ст. 251 КУпАП. Як вбачається із матеріалів справи, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Окрім цього, із переглянутого відеозапису, що зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом.

Також, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та у ході ознайомлення ОСОБА_1 із цим протоколом останнім не було висловлено будь-яких заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом. Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що у ході провадження в даній справі, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доведений із належною повнотою. Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не встановлено, що саме він керував транспортним засобом, є неспроможними, оскільки факт керування транспортним засобом підтверджений ним особисто, що зафіксовано на долученому відеозапису.

Окрім цього апеляцій суд зауважує, що долучені письмові пояснення свідків підтверджують саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, а тому факт наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння належить виключно до компетенції працівників поліції.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 жодним чином не спростував зазначені обставини.

Щодо доводів апелянта про те, що долучений до протоколу відеозапис не містить відображення керування ним транспортним засобом, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

На долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто, вказаний відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому доводи апеляційної скарги про те, що судом не було належним чином з`ясовано та досліджено обставини справи не заслуговують на увагу.

Доводи апелянта про те, що відеозапис події працівниками поліції, який було долучено до матеріалів судової справи, не було підписано електронним цифровим підписом ЕЦП, тому відеозапис є неналежним доказом по справі, є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Наданий до матеріалів справи носій інформації (оптичний диск) є оригіналом електронного документу, який не потребує додаткового завіренням електронним підписом, що також не передбачено ні Законом України " Про поліцію", ні ст.266 КУпАП, а тому він є належним та допустимим доказом.

Апеляційний суд не може погодитись з твердженням апелянта про те, що розглянувши справу без його участі, суд обмежив останнього в доступі до правосуддя.

Як слідує з матеріалів справи, а саме відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 14 березня 2024 року о 08 год. 30 хв. у Путивльському районному суду Сумської області.

Апеляційний суд звертає увагу, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

При цьому, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 30 січня 2020 року (справа №482/9/17).

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Матеріали справи не містять доказів, що Путивльський районний суд Сумської області 14 березня 2024 року, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був закритий, як відсутні і клопотання ОСОБА_1 чи його захисника про відкладення судового засідання у зв`язку з тривогою.

На підставі вище зазначеного, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.

Апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суддя першої інстанції правильно дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 14 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.