ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Шахторіна А.С. на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк шість місяців та стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн.,

за участю:

захисника Шахторіна А.С.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2024 року водій ОСОБА_1 04 жовтня 2024 року о 14 годині 30 хвилин в м. Дніпрі по вул. Каштановій, 4к, керуючи транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого пошкодив заправний пістолет АЗС «ОККО». В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію оскаржуваної постанови було отримано 22 листопада 2024 року, по суті просить закрити провадження по справі за малозначністю.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник посилається на те, що висновки суду першої інстанції є такими, що істотно порушують норми матеріального права в частині призначеного адміністративного стягнення, що є занадто суровим та таким, що не відповідає тяжкості та характеру скоєного правопорушення, а також особистості правопорушника. Наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував, що водій допустив негрубе порушення, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем роботи характеризується позитивно і за своїми функціональними обов`язками потребує наявності посвідчення на право керування транспортними засобами, а позбавляючи його такого права, це призведе до втрати місця роботи та засобів для існування.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 15 листопада 2024 року. З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 22 листопада 2024 року, а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 29 листопада 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови сторона захисту отримала лише 22 листопада 2024 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Обставини справи та висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про зміну виду стягнення апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; втягнення неповнолітнього в правопорушення; вчинення правопорушення групою осіб; вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини»(Ozturk v Turkey) від 28 вересня 1999 року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM був оцінений як покарання з огляду на цілі його застосування.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На переконання судді апеляційної інстанції при визначенні виду і розміру стягнення суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та призначене судом ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк на 6 місяців є занадто суворе.

Так, при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував його позитивну характеристику та місце роботи, яку він виконує на власному транспортному засобі, відсутність обставин, що обтяжують адміністративне стягнення, а також відсутність відомостей про те, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності, відшкодування останнім завданої матеріальної шкоди.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Шахторіну А.С. строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Шахторіна А.С. задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

Вважати, що на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині постанову суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот