П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Морозов В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особа з інвалідністю 1-ї групи, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 19 листопада 2024 року о 07 годині 56 хвилин на автомобільній дорозі 75 кілометр Канів Чигирин Кременчук (Черкаський район Черкаської області), керував автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Подія фіксувалася технічними засобами відеозапису, а саме на бодікамеру працівника поліції.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено права відповідно до вимог статті 268 КУпАП, а також положення статті 63 Конституції України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та надав до суду письмові пояснення, у яких просив суд закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані письмові пояснення обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає.

Щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній вказує, що 19 листопада 2024 року у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час він дійсно керував автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та його зупинили працівники поліції. Коли він запитав про підстави для зупинки, то його повідомили про не працюючий задній лівий стоп-сигнал, а на вимогу надати відео він отримав відмову.

В подальшому, через дві години він самостійно пройшов огляд на вміст алкоголю, за результатом якого «Ознак алкогольного сп`яніння не виявлено», що підтверджується копією виписки з амбулаторної карти № 643.

Окрім того, ОСОБА_1 зауважив, що невідомо чи алкотестер, який був у поліцейських є сертифікованим приладом, термін повірки (калібрування) якого не сплинув на час огляду та чи внесений він до переліку спеціальних технічних засобів.

Також ОСОБА_1 стверджує, що поліцейські порушили вимогу Інструкції, а саме: перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, на переконання ОСОБА_1 відмова у наданні відеозаписів, сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки є порушенням процесуальних норм та його прав.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 вважає, що у його діях, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вину працівниками поліції не доведено належним чином.

Дані письмові пояснення долучені до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ознайомившись із змістом поданих ним письмових пояснень про закриття адміністративного провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177012 від 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Так, п. 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши адміністративний матеріал та оцінивши докази у їх сукупності, дії ОСОБА_1 за даним протоколом про адміністративне правопорушення суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами у справі:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177012 від 19 листопада 2024 року;

- даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 від огляду відмовився, про що поставив свій підпис;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 19 листопада 2024 року;

- даними копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3505865 від 19 листопада 2024 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП;

- дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з бодікамери працівника поліції від 19 листопада 2024 року, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, а також просив працівників поліції його відпустити і не складати протокол про адміністративне правопорушення;

- поясненнями ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення оформлені відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Водночас, суд зауважує, що за змістом ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного сп`яніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що працівниками поліції дотримано вимоги статті 266 КУпАП.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з бодікамери працівників поліції від 19 листопада 2024 року, встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 19 листопада 2024 року о 07 годині 56 хвилин, та поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія, після чого поліцейськими запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та роз`яснено, що у разі не згоди пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд його можливо провести у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився та просив працівників поліції його відпустити і не складати протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, ОСОБА_1 не наведено жодних обставин, які б спростовували достовірність даних, відображених на відеозаписах.

У відповідь на доводи ОСОБА_1 про те, що «невідомо чи алкотестер, який був у поліцейських є сертифікованим приладом, термін повірки (калібрування) якого не сплинув на час огляду, чи внесений до переліку спеціальних технічних засобів», суд визнає надуманими та такими, що не відповідають дійсності, а також вказані твердження, суд не може взяти до уваги оскільки, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також, доводи ОСОБА_1 про те, що «відмова у наданні відеозаписів, сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки є порушенням процесуальних норм та його прав», не заслуговують на увагу, оскільки останній не надав суду доказів про те, що він звертався до працівників поліції із клопотанням про надання йому вищевказаної інформації та йому було відмовлено у даному клопотанні.

Крім того, суд не може взяти до уваги виписку з амбулаторної картки № 643 від 19 листопада 2024 року, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а не за проходження огляду на стан сп`яніння, чим встановлена відповідальність за порушення п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Відтак, доводи ОСОБА_1 оцінюються судом як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, адже санкція статті передбачає безальтернативне суворе покарання.

Відтак, порушень вимог чинного законодавства в діях працівників поліції суд не вбачає.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією дотриманий порядок доказового забезпечення, що передбачає належний рівень доказування стосовно доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).

При цьому, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами.

При визначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_1 , суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

При цьому, суд зауважує, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не має альтернативи та передбачає адміністративне стягнення для водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 1-ї групи та має право на пільги, встановлені законодавством України, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 642551 від 02 листопада 2022 року.

Відтак, ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору при накладенні адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору при накладенні адміністративного стягнення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особу з інвалідністю 1-ї групи.

Роз`яснити особі до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. В. Морозов