Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/8/25 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суддя Усіков О.В.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Вірченко Є.С.,

особи, провадження

відносно якої закрито ОСОБА_1 ,

розглянула апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 листопада 2024 року якою провадження відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 148919 від 09.10.2024 р., 09.10.2024 р. о 12.00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 умисно висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , а також штовхнув, чим міг завдати шкоду психологічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області були кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Водночас, суддею місцевого суду встановлено, що надані сторонами докази свідчать про те, що дії ОСОБА_3 можуть містити ознаки кримінального проступку приватного обвинувачення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Наголошує на тому, що суддя місцевого суду, в порушення вимог ст. 253 КУпАП закрив провадження у справі, тим самим залишивши ОСОБА_1 не покараним за протиправні дії.

Разом з тим, вважає, що суддя місцевого суду не з`ясував усіх фактичних обставин справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не встановив усі обов`язкові ознаки та елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши думку особи, провадження відносно якої закрито, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення судді законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Частиною 2 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 148919 від 09.10.2024 р. вбачається, що 09.10.2024 р. о 12.00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 умисно висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , а також штовхнув, чим міг завдати шкоду психологічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В ході розгляду справи в місцевому суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав. Пояснив, що 09.10.2024 р. він знаходився в магазині «Аладін», між ним та ОСОБА_4 виникла сварка, проте жодних дій фізичного чи психологічного насилля відносно неї він не чинив.

В свою чергу, ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 09.10.2024 р. вона викликала поліцію, оскільки в магазині її вдарив тесть та наніс удар в обличчя, внаслідок чого в неї виникла гематома, забій носа. Вона разом з працівниками поліції зверталась до лікарні. Наступного дня вона пішла до поліції та повідомила, що у неї синці. Вона була у травматолога, окуліста та невропатолога.

На підтвердження вказаних пояснень потерпіла ОСОБА_4 надала суду письмові докази, які свідчать про її звернення за медичною допомогою, підтверджують характер отриманих ушкоджень і є доказами спричинення їй тілесних ушкоджень.

Разом з тим, спричинення тілесних ушкоджень є одним з критеріїв відмежування домашнього насильства як адміністративного правопорушення та насильницькими діями, що можуть зумовлювати кримінальну відповідальність. Фактично застосування насильства, що спричинило тілесні ушкодження, виходить за межі об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

З урахуванням наведеного, за наявності даних про отримання потерпілою тілесних ушкоджень за обставин, що стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, у судді місцевого суду були достатні підстави для передачі матеріалів справи до органу досудового розслідування в порядку ст. 253 КУпАП.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції та винесенні суддею постанови відносно ОСОБА_1 дотримані не були, що є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нової постанови.

Відповідно положень ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, серед іншого, при передачі матеріалів прокурору, органу досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи сукупність зібраних у справі доказів, керуючись ст. 253 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку про необхідність передачі матеріалів справи відносно ОСОБА_1 до органу досудового розслідування, для належної перевірки фактів щодо вчинення ним відносно ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Керуючись ст. ст. 253, 284, 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 листопада 2024 року, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Матеріали справи передати до органу досудового розслідування Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, для належної перевірки в порядку, передбаченому КПК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва