ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Зубрева В.О., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районним судом встановлено, що 03 листопада 2024 року о 01 год. 40 хв. в м. Дніпро, Чечелівський район, вул. Щепкіна, буд. 30 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Buick Envision державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою ОСОБА_1 проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 7510ARMF0277 результатом якого є 1.42% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю складу правопорушення або вчинення правопорушення в стані крайньої необхідності, оскільки відсутні докази законної зупинки автомобіля, тому подальші дії працівників поліції були незаконні. При цьому, результати огляду є недійсними, так як законом передбачено результат норми алкоголю в крові, а прилад Драгер надає результат норми алкоголю в повітрі. Також в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу Драгер. Крім цього, апелянт вказує, що відповідно до отриманої відповіді чинність приладу Драгер, за допомогою якого проводився огляд закінчилася 27 березня 2017 року. ОСОБА_1 вказує, що під час складання протоколу йому не роз`яснили права. Разом з цим, він діяв стані крайньої необхідності, що підтверджується матеріалами та поясненнями свідків.

Під час перегляду захисник та ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасника перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; відеозаписом, яким підтверджується законність процедури проходження огляду; актом огляду яким встановлено результат огляду; направленням на огляд в заклад охорони здоров`я; чеком приладу Драгер з результатом 1.42 %.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів законної зупинки апеляційний суд вважає безпідставними, так як ОСОБА_1 працівниками поліції було зупинено 03 листопада 2024 року приблизно о 01 годині 40 хвилин, тобто в комендантську годину, коли стороннім особам заборонено перебувати на вулиці.

Стосовно доводів апеляційної скарги,що прилад Драгер встановлює результат алкоголю в повітрі, тоді як законом передбачено відповідальність за встановлення алкоголю в крові, то апеляційний суд зазначає наступне.

У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ цієї Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З роз`яснень, які містяться на офіційному сайті ДП «Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Житомирстандартметрологія») в мережі Інтернет встановлено, що вимірюючи значення масової концентрації парів етилового спирту в повітрі, що видихується, можна визначити ступінь сп`яніння людини і для визначення ступеня сп`яніння традиційно використовують показник значення вмісту алкоголю в крові у ‰ (проміле).

Вміст алкоголю вимірюється газоаналізаторами, які перераховують вміст алкоголю в повітрі у вміст алкоголю в крові за відповідним співвідношенням.

Із вказаного слідує, що алкотестер це прилад, який використовується, щоб визначити рівень алкоголю в крові у особи, тобто прилад, який допомагає визначити кількість концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу видихуваного повітря.

Пунктом 5 статті 8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихаємому повітрі.

З огляду на наведене, невідповідностей нормам національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає. Крім цього, в ОСОБА_1 встановлено результат 1.42 % проміле, що є значно вищим, як до національного законодавства, так і міжнародного.

Стосовно доводів про відсутність в матеріалах справи свідоцтва про повірку приладу та сертифікату відповідності, то вони є безпідставними, так як долучення таких документів не є обов`язковим, їх працівники поліції повинні пред`явити на вимогу водія останньому.

Безпідставним є й доводи щодо недійсності результату огляду, так як відповідно до Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (який набрав чинності 01.01.2016 року), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Частиною 2 статті 8 вказаного Закону встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Інструкцією з експлуатації спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510» інтервал технічного обслуговування приладу становить 12 (дванадцять) місяців. Як видно з чеку приладу, що останній проходив калібрування 15 серпня 2024 року, а огляд проведений 03 листопада 2024 року, тобто в строк.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає положенням ст.ст. 254-256 КУпАП, в ньому крім іншого є відмітка про роз`яснення прав і обов`язків, і документ ОСОБА_1 підписам, та не зазначив щодо не виконання вказаних вимог працівниками поліції.

Питання щодо крайньої необхідності вирішувалося районним судом з висновками якого й погоджується апеляційний суд, та такої обставини не доведено, а саме, що тільки ОСОБА_1 міг усунути небезпеку, а не інша особа.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький