Справа № 443/1521/24 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 33/811/1541/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Левка С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Мундяка М.М. на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 11.08.2024 року о 21.39 год в м. Жидачів на вул. Я.Мудрого, 29, Стрийського району Львівської області керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6820», тест № 1551, результат 0,83 ‰, під відеозапис, чим порушив п.2.9 «а» ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді захисник Мундяк М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

У клопотанні про поновлення строку покликається на те, що постанова була винесена без участі ОСОБА_1 , а про оскаржувану постанову ОСОБА_1 довідався із застосунку «Дія». Водночас з матеріалами справи захисник ознайомився лише 11.10.2024.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник стверджує, що постанова судді винесена з порушенням вимог КУпАП, є незаконною та несправедливою.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, а саме: його товариш ОСОБА_2 , з яким він напередодні відпочивали на озері, попав у ДТП, де постраждав сам та його двоє дітей, а тому ОСОБА_1 на його прохання відвіз дітей, які були у важкому стані, до лікарні.

Не заперечує, що ОСОБА_1 вживав того дня алкоголь, оскільки не планував нікуди їхати.

Звертає увагу, оскільки ОСОБА_1 не знав дороги до лікарні, то звернувся до поліцейського патруля, які його супроводили до мед закладу. Зазначає, що працівники поліції запевнили його, що не будуть притягати ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки розуміли, що той діяв в межах крайньої необхідності, доставляючи до лікарні травмованих дітей.

Водночас, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутній відеозапис події.

Зауважує, що суддею матеріали справи поверталися для додаткового оформлення у зв`язку з відсутністю вказаного відеозапису, проте працівники поліції вказаний недолік не усунули, натомість інспектор СРПП ВП № 1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Лівим П.В. приєднано до матеріалів справи рапорт від 07.09.2024, згідно з яким зазначений в протоколі доказ відеозапис пошкоджений, що унеможливлює його викопіювання.

Вважає, що у зв`язку із відсутністю доказу винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відеозапису, вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення, провадження у справі можна закрити ще й на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Левко С.Л. доводи апеляційної скарги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Зазначенні судом першої інстанції обставини відповідають зібраним по справі доказам, разом з цим судом першої інстанції не було надано правової оцінки обставинам, що свідчили про вчинення водієм ОСОБА_1 вказаних дій в стані крайньої необхідності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 917304 від 11.08.2024 , 11 серпня 2024 року о 21.30 год., в м. Жидачеві на вул.. Я.Мудрого, 29, Стрийського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до результату проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - приладу «Drager» у ОСОБА_3 виявлено 0,83 ‰ алкоголю.

Водночас, як пояснив у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , він з компанією 11.08.2024 відпочивав на озері в селі Заріччя, при цьому нікуди їхати за кермом авто ніхто з цієї компанії не збирався, а тому розпивали помірно алкогольні напої. Трішки провівши час разом, його товариш ОСОБА_2 разом із своєю дівчиною ОСОБА_4 та з двома хлопчиками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зібравшись сіли в авто марки TOYOTA моделі CAMRY на якому приїхав цей товариш та поїхали у сторону Львова. Через невелики проміжок часу ОСОБА_2 йому зателефонував та повідомив, що він потрапив у серйозну ДТП,він отримав тілесні ушкодження проте найбільше травмовані діти, та попросив його ( ОСОБА_1 ) допомогти врятувати хлопців, оскільки ні він, ні його дівчина він не в змозі нічого зробити. А тому він, оцінивши ситуацію і бажаючи спасти життя малолітніх хлопців ОСОБА_1 , усвідомлюючи безцінність людського життя, сів за кермо транспортного засобу і рушив в сторону в яку поїхав ОСОБА_2 від них, проїхавши 3-5 кілометрів ОСОБА_7 побачив перед собою місце ДТП та автомобіль товариша, що від удару фактично юзом звалився з гори.Діти дійсно були у важкому стані, а тому він, акуратно звільнивши хлопців, ОСОБА_1 погрузив їх до себе в транспортний засіб і поїхав в сторону міста Жидачева, щоб доставити їх до лікарні. Дорогою побачив патрульне авто, поліції та під`їхав до них, щоб вони скерували його найкоротшою дорогою до лікарні, на що працівники поліції в патрульному екіпажі оперативно відреагували і супроводили його до Жидачівської ЦРЛ та допомогли занести дітей до приймального відділення КНП «Жидачівська міська лікарня» Жидачівської міської ради, що за адресою по вул. Я. Мудрого, 29 в м. Жидачеві Стрийського району Львівської області. Зауважив, що працівники поліції, котрі прибули разом із з ним, сказали, що не будуть притягати його до адміністративної відповідальності, оскільки розуміли, що він справді діяв не з протизаконного умислу, а з крайньої необхідності, яка покликана врятувати життя обох травмованих в ДТП малолітніх дітей. Щодо огляду на стан сп`яніння, то повідомив, що зі слів поліцейських це була формальна процедура, яку треба пройти, оскільки він доставив дітей в лікарню, а іншого учасника ДТП не було.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються дослідженим апеляційним судом рапортом чергового ЧЧ ВнП № 1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Дух В.І., від 11.08.2024, відповідно до якого 11.08.2024 на лінію 102 звернувся лікар Жидачівської ЦРЛ з повідомленням про те, що о 21.50 год. у приймальне відділення звернулися 2 неповнолітні потерпілі внаслідок ДТП: ОСОБА_8 з тупою травмою живота з підозрою на пошкодження внутрішніх органів та ОСОБА_9 з забоєм грудної клітки, травмою правого плеча. З цього ж рапорта вбачається, що виїздом інспекторів СРПП ВнП № 1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області на місце події за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 29, м. Жидачів, встановлено, що неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у лікарню були доставлені водієм ОСОБА_1 , який повідомив, що він забрав дітей з місця ДТП біля с. Дем`янівка-Наддністрянська Стрийського району Львівської області.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, оскільки ОСОБА_1 своїми діями намагався відвернути настання більшої шкоди життю дітей, які знаходилися у важкому стані та потребували негайної допомоги, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України, з огляду на виявлений у нього стан алкогольного сп`яніння 0,83 ‰

За вказаних обставин, апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги та твердження про те, що водій ОСОБА_1 вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП в стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Мундяку Мирону Мироновичу строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Мундяка Мирона Мироновича задоволити.

Постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.4 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА