Справа № 642/7915/24
Провадження № 3/642/5/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гладка О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.12.2024 ЕПР № 193884 11.12.2024 року об 11 год. 50 хв. у м. Харкові по вул. Волонтерська (Соціалістична), 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT FIORINO, державний номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 5.1 ДСТУ 3649:2010, п. 31.3.б, Правил дорожнього руху України, ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Приймаючи до уваги, що законом передбачені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене 121 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Системний аналіз вищезазначених положень КУпАП дає підстави вважати, що, керуючись законом, суддя зобов`язаний оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 31.3.б ПДР України встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ч.ч. 3, 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» - транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Згідно з пунктів 1-3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначеніЗаконом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Згідно з ч.ч. 7-8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух України» періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років -кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації-двічі на рік. На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Долучений до матеріалів справи відеозапис нагрудної камери поліцейського містить запис тривалістю 31 хвилина 37 секунд. Перші 5 хвилин 31 секунда на диску міститься запис стосовно іншої, ніж ОСОБА_1 , особи. З 06 хвилини 19 секунди до 08 хвилини 58 секунди запис вимкнено, на відео темний екран. Далі запис продовжується з 08 хвилини 59 секунди, відповідно до якого зйомка проводиться в автомобілі працівників патрульної поліції, що рухається, та до 09 хвилини 27 секунди на відео відображається верхня частина лобового скла та стеля автомобіля. З 09 хвилини 31 секунди на камері з`являєтеся припаркований автомобіль. З відтвореного відеозапису нагрудної камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи, не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT FIORINO, державний номерний знак НОМЕР_1 . Також на відеозапису відсутній момент зупинки транспортного засобу FIAT FIORINO, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом FIAT FIORINO, державний номерний знак НОМЕР_1 , у зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці матеріали справи також не містять.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено ані копії реєстраційного документу на транспортний засіб FIAT FIORINO, державний номерний знак НОМЕР_1 , ані інших відомостей, які б свідчили, що вказаний транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю. Також матеріали справи не містять відомостей, коли востаннє транспортний засіб проходив технічний огляд, коли мав пройти такий огляд.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення судам необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа Озтюрк проти Німеччини " рішення від 21.02.1984 року, Маліге проти Франції рішення від 23.09.1998 року, Гурепко проти України від 08.04.2010 року).

Конституційний суд України в абзаці 2 п. 4 Рішення від 26.02.2019 р. № 1-р/2019 також вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «IN DUBIO PRO REO», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Такий же правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року по справі № 463/1352/16-а (п. 39 постанови).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, та «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що розглядом справи встановлено, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 121 КУпАП, тому провадження по справі за ч. 4 ст.121 КУпАП стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Гладка