Провадження № 3/193/8/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 січня 2025 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., за участі: секретаря судового засідання Оселедець О.І., захисника Гавриленка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого водієм на ТОВ "Інфотек" м. Дніпро,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2024 відносно ОСОБА_1 інспектором 3 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області рядовим поліції Євчиним Б.С. складено протокол, серії ЕПР1 №148182, про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом того, що 11.10.2024 о 14:42 год., водій ОСОБА_1 керував на автодорозі Н-11 Миколаїв Дніпро, неподалік с. Любимівка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, транспортним засобом - вантажівкою «DAF XF 95.480», н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, почервоніння обличчя, порушення мовлення), та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

У попередньому судовому засіданні, що мало місце 06.11.2024, присутній ОСОБА_1 свою вину у вказаному правопорушенні не визнав та пояснив, що того дня він їхав за кермом вантажівки ДАФ з білою кабіною до м. Кривого Рогу, разом з ним також їхала у групі ще одна вантажівка. Дорогою його автомобіль став смикатися, тому він зупинив його на узбіччі, щоб замінити фільтри. Зупинився також поруч з ним і його товариш. Після цього, через 2-3 години, до них під`їхали працівники поліції і якийсь чоловік, які почали звинувачувати його у скоєнні аварійної обстановки на дорозі. Зазначив, що справді на дорозі була певна ситуація, але він вказаний автомобіль фактично не обганяв, цей автомобіль притиснувся до узбіччя, а він його просто повз нього проїхав. Працівники поліції стали вимагати показати посвідчення водія та пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився це виконувати, оскільки до цього, під час руху, він не порушував ПДР, коли прибули працівники поліції його автомобіль вже не перебував у русі, а тому вважає, що останні не мали жодних підстав вимагати у нього посвідчення водія та проходити огляд на стан сп`яніння. Між тим, працівники поліції за постановою від 11.10.2024 все ж наклали на нього штраф за ч. 1 ст. 126 КУпАП, який він сплатив, щоб «не висів» та вказаний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанову він не оскаржував. Посилаючись на те, що ні того дня, ні на передодні, він алкогольних напоїв не вживав і відмовився пройти огляд на стан сп`яніння лише через те, що на той момент, коли прибули працівники поліції, він автомобілем вже не керував, просив виправдати його у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні.

Захисник Гавриленко В.В., посилаючись на відсутність доказів, які свідчать про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та на недопустимість доказів - відеозаписів, долучених до протоколу, через невідповідність їх вимогам до подання електронних доказів, просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини та відповідних заперечень його захисника, провина цього водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується такими доказами:

1) протоколом про адміністративне правопорушення від 11.10.2024, серії ЕПР1 №148182, складеним уповноваженою на те посадовою особою, у якому відображені обставини і подію вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та у якому останній поставив свій підпис (а.с.1);

2) показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні, які пояснили, що вони їхали у напрямку з м. Дніпра до м. Кривого Рогу на автомобілі «Газель», н/з НОМЕР_3 . За кермом був ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 сидів поруч на передньому пасажирському сидінні. Дорогою їх обігнало дві фури. Вантажівка, що обганяла їх другою, була з білою кабіною і червоним причепом, після обгону їхнього авто різко звернула у свою смугу руху і причепом ледве не знесла їх з дороги у кювет, потім вона виїхала з дороги і зачепивши причепом узбіччя стала петляти по всій дорозі. Свідок ОСОБА_3 повідомив, що чітко запам`ятав водія цієї вантажівки у кабіні, який створив аварійну ситуацію на дорозі, це був чоловік повної статури у зеленій (хакі) футболці. Згадані дві вантажівки після цього проїхали близько 500 метрів та зупинилися. По дорозі вони зустріли автомобіль патрульної поліції та все розповіли поліцейським. Наголосили, що вказані вантажівки на 1-2 хвилину зникли з їхнього поля зору, але у той час по дорозі інші вантажівки були відсутні. До того ж вони були дуже обурені такою поведінкою водія фури на дорозі, адже через нього вони могли злетіти з дороги та загинути, тому тоді добре запам`ятали як сам автомобіль з причепом, так і самого водія. Коли вони разом з поліцією хотіли їх наздогнати то побачили, що ці дві фури вже стояли на узбіччі. Свідок ОСОБА_3 вказав працівникам поліції на конкретний автомобіль, який створив аварійну ситуацію на дорозі і на його водія, якого він відразу упізнав. Водій цієї вантажівки був у стані алкогольного сп`яніння, тому працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у лікарні, але він відмовився. Працівники поліції стали відносно цього водія протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Чому вони не склали протокол відносно цього ж водія за створення аварійної ситуації на дорозі йому не відомо.

3) відеозаписами з місця події, зафіксованих на нагрудні камери поліцейських, що приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.9), зокрема:

- на початку відео у файлі «clip-0» працівників поліції зупинив водій автомобіля «Газель» ОСОБА_3 , який повідомив, що фура білого кольору кабіни «підрізала» його на дорозі, унаслідок чого він ледь не злетів з траси. На 14:06:45, 14:07:30 год. цього відео файлу свідок ОСОБА_3 вказує на конкретного чоловіка, який керував вантажівкою з білою кабіною та яка за його твердженням створила аварійну ситуацію на дорозі. Працівник поліції, посилаючись на вказані обставини, запропонував надати посвідчення водія. На 14:09:15 год. водій ОСОБА_1 вказує, що він завіз вантаж до м. Томак та повертається на стоянку до м. Кривого Рогу. На 14:14:20, 14:16:00 год. працівник поліції повідомив про наявність у цього водія ознак алкогольного сп`яніння та попросив його вийти з автомобіля, але останній відмовився виконувати це.

- на 14:20:15 год. відео у файлі «clip-1» працівник поліції запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі, але водій ОСОБА_1 відмовився це виконувати.

Твердження захисника про те, що доданий до протоколу у якості доказу оптичний диск, який є електронним доказом, не засвідчений електронним цифровим підписом, а отже є недопустимим доказом, суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час фіксації правопорушення на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3, 1.5 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «О Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не виконання цієї вимоги тягне за собою настання адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи захисника щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд знаходить неспроможними, оскільки такі твердження спростовуються згаданими вище показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні таякі на відеозаписі чітко вказали і на транспортний засіб, який вчинив кілька хвилин тому аварійну обстановку на дорозі і на водія, який був за його кермом.

Суд не мав підстав піддавати сумніву пояснення цих осіб, оскільки останній ані в товариських/дружніх, ані в неприязних відносинах з ОСОБА_1 до вчинення ним правопорушення не перебували. Більш того, у день скоєння цього правопорушення названі свідки взагалі вперше побачили ОСОБА_1 .Про правдивість вказаних свідчень вказує й те, що незважаючи на те, що на момент прибуття працівників поліції до двох різних за кольором вантажівок, ці свідки могли чітко та без будь-яких зволікань указати не тільки сам транспортний засіб, а й самого його водія, який на момент зупинки/стоянки знаходився у кабіні іншої вантажівки і коли зрозумів, що на нього вказує свідок ОСОБА_3 , то повернувся до свого автомобіля. Також вказанні свідчення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є змістовними та послідовними, оскільки вони повністю узгоджуються з наведеними вище доказами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що до нього приїхали працівники поліції разом зі свідками, коли вже керований ним автомобіль стояв на узбіччі вже 2-3 години, не заслуговують на увагу та спростовуються показаннями вказаних свідків, які повідомили, що насправді з часу коли ОСОБА_1 була створена аварійна ситуація на дорозі і до моменту прибуття поліції разом з свідками до місця їхньої стоянки минуло не більше 3 хвилин.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується також постановою про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, зокрема за те, що водій ОСОБА_1 11.10.202425 керуючи транспортним засобом не надав посвідчення водія відповідної категорії на вимогу поліцейського (а.с.2). Вказана постанова ні ОСОБА_1 , ні його захисником в установлений строк і порядок не оскаржувалася і на час розгляду цієї справи є чинною.

Отже, факт керування транспортного засобу ОСОБА_1 підтверджується щонайменше показаннями двох названих вище свідків, а факт відмови його від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на вимогу працівника поліції зафіксовано на нагрудну камеру останнього.

Суд вважає неспроможними доводи захисника щодо того, що оскільки працівники поліції не склали з показань свідків протокол чи постанову про порушення ОСОБА_5 ПДР, які призвели до створення аварійної обстановки на дорозі, тому подальші дії поліцейських щодо вимог про надання ОСОБА_1 посвідчення водія та пройти огляд на стан сп`яніння є незаконними.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

За змістом положень п. 1, 2 та 4 ч. 1 ст. 31, ч. 2 ст. 32, п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»,працівник поліції має право перевірити документи особи, опитати її або ж зупинити керований нею транспортний засіб, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

У справі, що розглядається, свідки адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повідомили про це порушення працівникам поліції та вказали на транспортний засіб і його водія, які причетні до такого порушення, відтак працівник поліції, на виконання своїх вищевказаних повноважень, мав право підійти до особи водія, на якого вказували свідки, та вимагати надання ним документів для перевірки, а також опитати його щодо обставин правопорушення на які вказують свідки.

Складати чи ні, за результатом таких дій, протокол або постанову про адміністративне правопорушення, це дискреційні повноваження саме відповідної посадової особи та її переконань у наявності необхідних та достатніх ознак адміністративного правопорушення.

Отже, те що працівники поліції у підсумку, після опитування свідків та особи на яку вони вказують, як порушника ПДР, не склали за цим повідомленням свідків, протокол про створення аварійної ситуації на дорозі, жодним чином не свідчить, що перевірка документів та опитування ОСОБА_1 , під час якої і було виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, не узгоджуються з Законом України «Про національну поліцію».

Таким чином, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості останнього одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

За такого, зважаючи на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доведена поза розумним сумнівом, суд, зважаючи на те, що правопорушник отримував посвідчення водія, серії НОМЕР_4 (а.с.8), вважає за необхідне накласти на нього безальтернативне адміністративне стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, - у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, у зв`язку з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то згідно вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із нього також належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок. (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл../Дн-ка об/21081300, розрахунковий рахунок UA0004001, код ЄДРПОУ одержувача 37988155, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. (Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, розрахунковий рахунок UA0026001, код ЄДРПОУ одержувача 37993783, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Томинець