Справа № 463/5787/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/811/1773/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю ОСОБА_1 та захисника адвоката Охмака М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Охмака Миколи Васильовича на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано їй покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 13 червня 2024 року о 22 год. 31 хв. у м. Львові на вул. Богданівська, 2, керувала транспортним засобом «Opel Vivaro», р.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу Drager №ARJL-0296, тест №1840, результат тесту 0,98 ‰, відео велось на нагрудні бодікамери №471588, №471398, чим порушила вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Охмак М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду, змінивши захід стягнення.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію постанови адвокат Охмак М.В. одержав в суді 03.12.2024, згідно заяви від 17.11.2024, направленої суду електронною поштою.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Звертає увагу на те, що суд наклав адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення у виді саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що остання чисто сердечно, щиро та правдиво визнала вину в судовому засіданні. Однак, судом згідно ст. 34 КУпАП не було враховано жодної пом`якшуючої обставини (перелом ноги у чоловіка після ДТП, вчинення правопорушення вагітною жінкою).

Зауважує, що суд не врахував, приспустив грубих порушень, суперечливих висновків, через що неправильно застосував норму ч. 1 ст. 130 КУпАП і незаконно накладено адміністративне стягнення саме з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, хоча суд повідомляли про те, що в родині ОСОБА_1 залишилася єдиним годувальником під час оголошення в країні воєнного стану.

Зазначає, що суд першої інстанції порушив норму процесуального права ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та її захисника адвоката Охмака М.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку

апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку та учасником провадження не оспорюється, тому в апеляційному порядку постанова суду в цій частині не переглядається.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи на неї адміністративне стягнення, визначене санкцією статті, судом першої інстанції враховано особа правопорушниці, в тому числі її сімейний та фінансовий стан, та факт визнання нею вини, у зв`язку із чим вважав, що необхідно накласти на останню адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, стосовно прохання апелянта не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом зазначено, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, та передбачає штраф на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат Охмак М.В. просив скасувати постанову суду, змінивши захід стягнення, пом`якшивши стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом, посилаючись на те, що остання чисто сердечно, щиро та правдиво визнала вину в судовому засіданні, залишилася єдиним годувальником під час оголошення в країні воєнного стану.

Зазначені доводи є неспроможними, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП за якою ОСОБА_1 визнано винною та накладено на неї адміністративне стягнення, безпосередньо передбачає позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк. Тобто, стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено в межах, установлених КУпАП, застосування якого буде достатнім для її виховання в дусі додержання законів України.

Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння.

Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Отже є вірним висновок суду щодо наявності правових підстав для накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді позбавлення її права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що ґрунтується на вимогах закону.

Зважаючи на викладене, постанова судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2024 року в оскаржуваній частині про накладення додаткового стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, є законною та обґрунтованою.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення вимог апеляційної скарги, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити захиснику адвокату Охмаку Миколі Васильовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2024 року.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2024 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Охмака Миколи Васильовича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк