ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/425/25 Справа № 178/2673/24 Суддя у 1-й інстанції - Лісняк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що 30 жовтня 2024 року він прибув до суду однак йому повідомили що розгляд справи відкладено. 13 грудня 2024 року він ознайомився з матеріалами справи та отримав їх копії. 16 жовтня 2024 року він уклад договір з захисником та з цього часу він отримав можливість належним чином захистити свої порушені права та оскаржити постанову суду від 30.10.2024 року.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України, будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Як вбачається з матеріалів справи, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 знав про існування справи відносно нього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення останній був повідомлений про розгляд справи у Криничанському районному суді Дніпропетровської області 30.10.2024 року о 11.30 годин, однак в судове засідання не з`явився.

Твердження ОСОБА_1 про те, що 30 жовтня 2024 року він прибув до суду однак йому повідомили що розгляд справи відкладено не знаходять свого підтвердження матеріалам справи, відсутні докази такого і в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не виявив належної зацікавленості у розгляді його справи.

Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня ознайомлення з нею, чи отримання її копії учасниками судового провадження, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що 13 грудня 2024 року він ознайомився з матеріалами справи та отримав їх копії. 16 жовтня 2024 року він уклад договір з захисником та з цього часу він отримав можливість належним чином захистити свої порушені права та оскаржити постанову суду від 30.10.2024 року, не ґрунтуються на вимогах чинного КУпАП.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 був не обізнаний з прийнятим судовим рішенням, однак ознайомився з ним 13 грудня 2024 року в той час як з апеляційною скаргою, відповідно до поштового конверту, звернувся лише 25 грудня 2024 року.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що зазначені апелянтом причини пропуску строку не можливо вважати поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки ОСОБА_1 в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити.

Апеляційну скаргу - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун