Справа № 706/25/25 3/706/30/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м.Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Школьна А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173 2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 944275 від 24.12.2024 ОСОБА_1 11.12.2024 близько 17 год, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , та являючись особою, що підпадає під дію п. 3 ст. 3 Закону України № 2229- VIII від 07.12.2017, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме, ображав її нецензурними словами, не впускав до будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 2 КУпАП

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, в телефонному режимі повідомив, що не може з`явитися до суду, оскільки погано пересувається та є особою із інвалідністю, вину у вчиненні адміністративного проступку не визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою, а тому суддя вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані працівником поліції докази на предмет їх належності та допустимості, а в сукупності достатності, суддя доходить до висновків про недоведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Подія та склад адміністративного правопорушення мають підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обставин викладених у протоколі та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, ДОП СП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції Гончар Т.І. надав такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 944275 від 24.12.2024, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зміст якого наведено вище (а.с.1);

- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 444981 від 24.12.2024 відносно ОСОБА_1 (а.с.2);

- копію рапорту інспектора чергової частини Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про те, що 21.12.2024 о 12 год 41 хв зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що в подвір`ї за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , її чоловік ОСОБА_1 , вчинив психологічне насилля, нецензурно висловлювався, намагався вчинити бійку. Повідомлення зареєстроване в ЄО за № 32341 від 21.12.2024 (а.с 3);

- копію пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4, 6);

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5);

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 24.12.2024 (а.с. 7-8).

Відповідальність за частиною 1 статті 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому при її застосуванні слід керуватися положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає домашнє насильство як діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи ( п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Отже, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із них, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Наявність усіх елементів правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Беззаперечні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства судді не надано.

Із досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення убачається, що ініціатором виклику працівників поліції 11.12.2024 був саме ОСОБА_1 , водночас копію рапорту про надходження такого повідомлення 11 грудня 2024 року на лінію 102 поліцейським не долучено.

Із наданих 11.12.2024 працівнику поліції ОСОБА_1 пояснень убачається, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 , яка відносно нього 11.12.2024 близько 16 год вчинила психологічний тиск, обзивала нецензурними словами та розбила шибку вікна в будинку, де вони проживають. У зв`язку із чим просив прийняти працівників поліції щодо неї відповідні міри (а.с. 6).

Опитана 21.12.2024 щодо подій 11.12.2024 ОСОБА_2 пояснила, що в будинку АДРЕСА_1 вона проживає спільно з чоловіком ОСОБА_1 , з яким перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1999 року. За вказаною адресою також мешкає їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 11.12.2024 близько 17 год вона з сином повернулася додому із зібраним хворостом, однак двері в будинок були зачиненні зсередини. Вона почала стукати у вікно, щоб ОСОБА_1 , відчинив двері, чоловік не відзивався. Вона постукала ще раз, однак оскільки віконна рама прогнила, то пошкодилась віконна шибка. Після цього ОСОБА_1 кричав з будинку, що не впустить ні її, ні сина до будинку. Через деякий час за викликом ОСОБА_1 прибула поліція. У повідомленні чоловік вказав, начебто вона вибиває вікна і намагається його вбити. ОСОБА_1 в присутності поліцейських висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, та намагався затіяти бійку, що було припинено поліцейськими. При намаганні ОСОБА_1 зав`язати бійку в присутності поліції, сина ОСОБА_3 вже не було, він пішов грітися до сусідки. Підтвердити факт, висловлювання ОСОБА_1 образ в її адресу і сина, саме коли вона стукала у вікна і просила впустити хоча б сина погрітися, свідченнями свідків не може, оскільки свідків не було (а.с. 4).

Приписами ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України кривднику вноситься терміновий заборонний припис

Водночас приєднаний до матеріалів справи терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 444981 від 24.12.2024 є формальним, не має на меті протидіяти домашньому насильству, позаяк у ньому відсутні будь які заходи, які покладаються на ОСОБА_1 в період 10 днів (а.с. 2).

При оцінці працівником поліції ризиків вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства фактів вчинення ним дій як форм домашнього насильства не встановлено, лише висловлено припущення щодо можливого повторного висловлення погроз під дією алкоголю (а.с. 7-8).

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю, в телефонному режимі повідомив про неможливість прибуття до суду, оскільки погано пересувається, доказів, які б свідчили про вчинення ним 11.12.2024 дій, що підпадають під ознаки домашнього насильства, матеріали справи не містять.

Незважаючи на те, що ч. 1 ст. 173-2 КУпАП являється адміністративним правопорушенням із матеріальним складом, відсутні відомості щодо спричинення шкоди фізичному або психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Крім іншого, на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Суддя також враховує, що до правоохоронного органу 11.12.2024 звернувся саме ОСОБА_1 , повідомивши про неналежну поведінку дружини. Сам факт звернення ОСОБА_2 21.12.2024 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Частиною другою статті 254 КУпАП на уповноважену на те посадову особу покладається обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Відібравши у ОСОБА_1 11.12.2024 пояснення, протокол про адміністративне правопорушення поліцейський склав лише 24.12.204, тобто поза межами визначеного статтею 254 КУпАП строку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не було встановлено, суддя дійшла до переконання про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, з наведених вище мотивів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 9, 173 2, 245, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Христинівський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Альона ШКОЛЬНА