Широківський районний суд Дніпропетровської області
Справа №197/1174/24
Провадження №3/197/16/25
ПОСТАНОВА

іменем України

09 січня 2025 року

приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Геря О.Г., розглянув матеріали, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №180691 від 23.11.2024 року, водій ОСОБА_1 23.11.2024 року о 22 годині 22 хвилини в с-ще Широкому Криворізького району Дніпропетровської області, по вул. Соборній, 110, керував транспортним засобом «ВАЗ 210990», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування ТЗ відсторонений згідно з положеннями, передбаченими ст.266 КУпАП, Посвідчення водія серії НОМЕР_2 вилучено, виданий тимчасовий дозвіл на керування ТЗ серії НОМЕР_3 .

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, до судового засідання, яке відбулось 09.01.2025 року, не прибув. До цього, при ознайомлені з матеріалами справи, висловив свою незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю його винуватості. Вважав, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б вказували на наявність в його діях порушень вимог п.2.5 ПДР та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та диск з відеозаписами, надавши їм у сукупності оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №180691 від 23.11.2024 року, водій ОСОБА_1 23.11.2024 року о 22 годині 22 хвилини в с-ще Широкому Криворізького району Дніпропетровської області, по вул. Соборній, 110, керував транспортним засобом «ВАЗ 210990», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування ТЗ відсторонений згідно з положеннями, передбаченими ст.266 КУпАП, Посвідчення водія серії НОМЕР_2 вилучено, виданий тимчасовий дозвіл на керування ТЗ серії НОМЕР_3 .

З огляду на це суд зазначає наступне.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі-Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 4 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з пунктом 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно з пунктом 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з пунктом 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ зазначеної інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи із змісту вищевказаної Інструкції, яка є обов`язковою для поліцейського, суд знаходить, що для законної вимоги поліцейського до водія щодо проходження огляду на стан сп`яніння закон прямо вказує на наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Закон також прямо вказує, що поліцейський самостійно на місці зупинки транспортного засобу встановлює у водія транспортного засобу наявність чи відсутність ознак стану сп`яніння - алкогольного, наркотичного чи іншого, а у разі їх встановлення водію повідомляється які саме ознаки і якого саме сп`яніння були у нього встановлені і далі, на підставі встановлених ознак поліцейський пропонує водію пройти огляд на підтвердження чи спростування стану сп`яніння. Якщо були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння закон прямо зобов`язує поліцейського запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а в разі не згоди водія пройти огляд місці поліцейський пропонує пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення. У разі, якщо виявлені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або водій не погодився з результатами проведеного огляду на місці зупинки водію пропонується пройти огляд в медичному закладі.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім цього, відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Натомість, вимоги вказаних вище інструкцій працівниками поліції в складі екіпажу Буран-303 при зупинці водія ОСОБА_1 дотримані не були.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №180691 від 23.11.2024 року, до матеріалів справи долучено: направлення на огляд водія транспортного засобу від 23.11.2024 року; диск з 7 (сьома) окремими відеофайлами; рапорт інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 24.11.2024 року про зупинку автомобіля «ВАЗ 210990», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та складанням щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Крім цього додана довідка від 25.11.2024 року про наявність у ОСОБА_1 права на керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 , категорії В, а також по відсутність повторності вчинення останнім адміністративних правопорушень. Для уточнення місця зупинки водія ОСОБА_1 інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП також додана письмова додаткова інформація.

Дослідивши диск з окремими відеозаписами суд зазначає про таке.

З відеофайлу під назвою «Clip-0» вбачається, що відеозапис зупинки та спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 проводився з перервами, з відеозаписом сторонніх осіб - інших учасників дорожнього руху (записи з 01:03 до 02:55 хвилин, з 07:35 до 08:04 хвилини, з 08:20 до 08:42 хвилини). Крім цього, з 04:34 до 05:53 хвилини цього відеозапису з нагрудного відеореєстратора одного з працівників поліції вбачається, що він віддалявся від водія, залишивши того спілкуватись з іншим працівником поліції. Крім цього, відеозапис з 13:20 хвилини не відноситься до події, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення. Також з вказаного відеофайла вбачається, що працівник поліції формально перевірив декілька з ознак можливого сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: тремтіння пальців руки та реакцію зіниць очей на світло. При цьому ОСОБА_1 вказав щодо відсутності тремтіння пальців та продемонстрував це. Щодо перевірки реакції зіниць, то вбачається, що така реакція була, але працівник поліції прокоментував, що вона «якась слабка». Крім цього, з відеофайлу вбачається, що водій не відмовлявся відразу проїхати до відповідного диспансеру для перевірки наявності або відсутності наркологічного сп`яніння, лише висловлював сумніви, що він хвилюється про те, щоб встигнути до початку комендантської години доїхати в лікарську установу. При цьому працівники поліції повідомили, що вони зможуть супроводжувати останнього, але на це буде витрачено багато часу, і водій повинен бути впевнений в результатах лабораторних досліджень. ОСОБА_1 повідомив, що він впевнений у відсутності в нього наркотичного сп`яніння. Після чого працівник поліції повідомив водія, що йому потрібно проконсультуватись з колегою. Після цього поза кадром відеозапису прослуховується коментарі працівників поліції, що їм не хочеться довго витрачати час на спілкування з водієм ОСОБА_1 та необхідно швидше скласти на останнього протокол про адміністративне правопорушення.

З відеозаписів з назвами «Clip-1» та «Clip-2» вбачається, як працівниця поліції (інспектор ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП), яка не була присутня при зупинці та огляді водія ОСОБА_1 , вже роз`яснює останньому зміст складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеофайл з назвою «Clip-3» фактично дублює частину відеофайлу «Clip-0» та містить відеозапис особистих спілкувань між працівниками поліції, які не відносяться до даної справи.

Відеофайл з назвою «Clip-4» містить відеозапис розмови працівників поліції, які роз`яснюють водію ОСОБА_1 про час, який необхідно витратити на обстеження у відповідному диспансері, про можливість водієм самостійно обстежитись, але вже після складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, а також роз`яснюють водію деякі положення законодавства про наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відеофайл з назвою «Clip-5» фактично дублює відеозаписи з відеофайлів «Clip-1» та «Clip-2».

Щодо відеофайлу з назвою «IMG_2835» вбачається кілька секунд відеозапису руху автомобіля, ймовірно під керуванням ОСОБА_1 , але із-за неякісного зображення та нетривалості відеозапису достовірно встановити це неможливо.

З аналізу вказаного вище вбачається формальна перевірка працівниками поліції ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , що в свою чергу є порушенням вимог зазначеної вище Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім цього, як зазначено вище відеозапис, який міститься на диску, здійснено з перервами та окремими фрагментами, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять. Свідки для фіксації цього правопорушення поліцейськими не залучалися.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку .

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia , заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП не доведена, а тому в його діях відсутній склад цього правопорушення.

У зв`язку з цим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 (днів) з моменту винесення постанови.

С у д д я: О.Г. Геря