Провадження № 3/463/119/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від заступника начальника Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Добряничі Перемишлянського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 229795 від 28.11.2024 року, ОСОБА_1 23.11.2024 року близько 18 год. 22 хв. знаходячись у приміщенні магазину «ЄВА-1517», за адресою: м.Львів, вул.І.Франка,9, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з торгового залу товар, а саме: один електричний тример чоловічий, вартістю 1815,89 гривень без ПДВ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.51 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення заперечив. Суду пояснив, що 25.11.2024 року він зайшов у магазин «ЄВА», щоб придбати щітку для взуття. Знайшовши таку, пішов у відділ засобів для чоловічого бриття, оскільки мав намір придбати також станки для бриття, проте передумав та попрямував до каси. Розплатившись за товар, відійшовши від каси до нього підійшли дві працівниці магазину та попросили відійти у сторону. Під час спілкування з даними особами, останні йому повідомили, що він нібито 23.11.2024 року у приміщенні даного магазину викрав товар та продемонстрували відео, після чого викликали працівників поліції. Стверджує, що на відео дійсно схожа на нього особа, однак це не він, до цього часу не був у даному магазині, товар не викрадав, такий у нього відсутній та не вилучався. Вказував, що відео знято під одним кутом зверху та не ідентифікує саме його.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.51 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Дія, передбаченачастиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, кваліфікується за ч.2 ст.51 КУпАП.

Об`єктивна сторона даного правопорушення, полягає зокрема у вчиненні крадіжки (таємного викрадення чужого майна).

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом та корисливою метою.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення.

Водночас, жодним іншим із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення саме ОСОБА_1 23.11.2024 року дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки. У справі відсутні письмові пояснення свідків про обставини, що мали місце 23.11.2024 року та відеоматеріали з місця події, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 на місці події та вчинення останнім можливих дій спрямованих на викрадення чужого майна.

При цьому, заява потерпілої сторони та її письмові пояснення свідчать лише про факт настання події (крадіжки), які в своїй мірі без інших належних доказів виявлення правопорушення (відеоматеріалів), коли таке не було виявлено під час його вчинення особою, не можуть свідчити про причетність до вчинення такого, саме тієї особи про яку вказує потерпіла сторона.

Окрім цього, суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності складання протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства покладено на сторону обвинувачення(суб`єкта владних повноважень). Свідчення працівника поліції у цій справі не може вважатись об`єктивним доказом, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за дотриманням чинного законодавства.

Працівником поліції у своїй діяльності порушені принципи, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки при складанні протоколу застосовано спрощений підхід, а саме: фабула правопорушення сформована не повно та лише на одних даних сприйняття співробітників поліції та потерпілої сторони, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь яких інших фактів які б підтверджували наявність або відсутність певних обставин (показання свідків, відео фіксація, тощо), що є обов`язковими у подібній ситуації.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами статей 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні не доведена належними доказами.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Аналогічні положення закріплені у ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, з врахуванням положень ст.62 Конституції України та практики ЄСПЛ, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП належними і допустимими доказами не доведена, що свідчить про відсутність в його діях складу інкримінованого правопорушення.

За змістом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оцінивши в сукупності встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, а тому, провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст.51, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Грицко Р.Р.