Справа № 128/1543/24
Провадження № 33/801/70/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Ільницького І. І.

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312809, який складено 13 квітня 2024 року о 10 год 40 хв, водій ОСОБА_1 13 квітня 2024 року о 09 год 50 хв в с. Сосонка по вул. Центральна керував транспортним засобом «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» № 6810, результат 0,51 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Ільніцького І. І. про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмовлено.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не враховано, що жодних підстав, а саме передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не було. Вважає, що суд першої інстанції не надав увагу тим обставинам, що він проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, приймаючи антибіотики, а тому був здивований показами «Драгера», проте працівники поліції не відвезли його до лікарні для проходження повторного огляду.

Також вважає, що робота приладу драгер була некоректною через різницю температур, що і припустив у своїй постанові суд першої інстанції, а відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не є безперервним та не вівся від моменту зупинки транспортного засобу і до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому не може вважатися належним і допустимим доказом.

Крім того, вказав, що факт вживання алкоголю він заперечує, а зазначені в протоколі його власноручні пояснення про те що він випив пиво, не свідчить про вживання алкоголю, оскільки він неодноразово наголошував в судовому засіданні, що пиво було безалкогольне. Зазначену обставину підтвердив свідок його дружина ОСОБА_2 , однак суд першої інстанції неналежно відобразив в оскаржуваній постанові її покази, при цьому надавши перевагу показам працівника поліції ОСОБА_3 .

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 і його захисник адвокат Ільніцький І. І. апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 і адвоката Ільніцького І. І., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312809 від 13 квітня 2024 року, згідно якого водій ОСОБА_1 13 квітня 2024 року о 09 год 50 хв в с. Сосонка, вул. Центральна керував транспортним засобом «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» № 6810, результат 0,51 ‰ (а. с. 1);

- роздруківкою з технічного приладу «Drager Alcotest 6810» прилад № ARCD-0484 принтер № ARBE-5018, тест № 2135, згідно якої тестування було проведено в м. Вінниця, вул. Мєчнікова 7, 13 квітня 2024 року о 10:27, при температурі + 17,0 °C із зазначенням останнього калібрування: 21 лютого 2024 року; із зазначенням особи, яку тестують ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , результат тесту 0,51 ‰ (а. с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітке мовлення; результати огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 6810: проба позитивна 0,51 ‰ (а. с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 квітня 2024 року о 10:15 год, згідно якого від доставлення водія для проходження огляду у заклад охорони здоров`я останній відмовився (а. с. 4);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312809 від 13 квітня 2024 року (а. с. 8).

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідними результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано технічними засобами відеозапису.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірності зупинки транспортного засобу, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вони не доведені у встановленому законом порядку та виходять за межі даної справи. У справі відсутні відомості про оскарження ОСОБА_1 дій поліцейських щодо неправомірності зупинки транспортного засобу, та результати такого оскарження. Крім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з фактом керування транспортним засобом правопорушником у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено роздруківкою з технічного приладу «Drager Alcotest 6810» (а. с. 2).

Посилання правопорушника на те, що він проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, приймаючи антибіотики, а тому був здивований показами «Драгера», проте працівники поліції не відвезли його до лікарні для проходження повторного огляду, апеляційний суд розцінює критично.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, із результатами огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або з оглядом, проведеним поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд здійснюється в закладах охорони здоров`я.

Тобто, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я допускається у таких випадках: якщо правопорушник не згоден пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, але бажає пройти огляд у медичному закладі; якщо правопорушник не погоджується з результатами огляду на місці зупинки та висловлює бажання пройти повторний огляд у медичному закладі.

Матеріали справи не містять жодних доказів незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного на місці зупинки.

Роздруківка з технічного приладу «Drager Alcotest 6810» із результатом 0,51 ‰ була підписана правопорушником без зауважень, що свідчить про згоду правопорушника з результатом тесту.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення чи зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього. Також вона може викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу.

Водночас, у протоколі серії ААБ № 312809 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: «Вчора випив пива, сьогодні керував автомобілем». Протокол підписаний правопорушником особисто. Жодних пояснень, спрямованих на спростування факту керування транспортним засобом чи незгоди з результатами огляду, правопорушник не надав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у зазначеній частині не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Посилання в апеляційній скарзі на некоректність роботи приладу драгер з підстав розбіжності температури повітря вказаної на роздруківці за результатами проведеного тесту та даних метеослужби у день події, знаходяться поза межами предмета доказування, оскільки не ставилися під сумнів ОСОБА_1 у ході проведення огляду, у зв`язку з чим не можуть ставити під сумнів сам результат проведеного огляду із застосуванням спеціального технічного приладу.

Разом з цим, відповідно до інструкції до приладу Drager Аlcotest 6810, що розміщена у вільному доступі на офіційному сайті виробника технічного приладу https://www.draeger.com, похибка даного газоаналізатора становить: в діапазоні температури навколишнього середовища від -5.0 до +15.0 градусів Цельсія та діапазоні вимірювання концентрації етанолу 0-0.33 проміле абсолютна похибка вимірювання пристрою становить -+ 0,05 проміле; від +15.0 до +25.0 градусів Цельсія похибка вимірювання пристрою становить -+ 0,02 проміле; від +25.0 до +50.0 градусів Цельсія похибка вимірювання пристрою становить -+ 0,05 проміле.

Тобто навіть з урахуванням можливої похибки у зв`язку з різницею температур, фактичний результат огляду значно перевищує встановлену допустиму межу в 0,2 проміле.

Суд звертає увагу, що газоаналізатор є переносним пристроєм, поліцейський під час патрулювання має його при собі в спеціальному боксі всередині патрульного авто, тому температура повітря на вулиці та температура повітря на роздруківці газоаналізатора може відрізнятися. Крім того, оскільки прилад є повіреним, то будь-які сумніви в достовірності його результатів є неможливими.

Не є спроможними і доводи апеляційної скарги про відсутність безперервного відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського з моменту зупинки транспортного засобу до закінчення спілкування з особою, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт ненадання суду відеозапису моменту складення протоколу, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Більше того з метою усунення прогалин інформації відеозапису судом першої інстанції був викликаний і допитаний в судовому засіданні свідком поліцейський СРПП ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312809 від 13 квітня 2024 року.

Апеляційним судом досліджено, що факт вживання алкоголю ОСОБА_1 заперечує. Правопорушник зазначає, що в протоколі здійснено запис, що він випив пиво, проте він наполягав у судовому засіданні, що пиво було безалкогольним. Цю обставину підтверджує свідок його дружина ОСОБА_2 .

Разом із тим, апеляційний суд відхиляє ці доводи, оскільки вони, спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення. Заявлена "безалкогольність" спожитого пива спростовується результатами огляду на стан сп`яніння, які свідчать про протилежне. При цьому пояснення свідка ОСОБА_2 суд оцінює критично, зважаючи на її зацікавленість у результаті справи, адже вона є дружиною правопорушника та членом його сім`ї.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено доказами наявними в матеріалах справи.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська