Справа № 948/978/24
Номер провадження 3/948/4/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2025 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , соціального працівника КЗЦНС,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 315714, складеного СЮП ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Філіповою К.В., 16.11.2024 близько 22:27 год гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 16.11.2024 близько 19:00 год розпивала алкогольний напій та перебувала в стані алкогольного сп`яніння в сільському парку, а саме, с. Ряське, по вул. Богдана Хмельницького, 2, Машівської ТГ Полтавського району.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом ознайомлена.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в ухиленні від виконання батьківських обов`язків не визнала, зазначила, що така подія сталася вперше, взагалі дитина доглянута, ходить до школи, алкоголь не вживає у їхній сім`ї взагалі ніхто. Донька вже 5 років хворіє на цукровий діабет і того дня, коли вона з чоловіком була відсутня вдома, доньці захотілося спробувати слабоалкогольний напій, вона думала, що їй нічого не буде, але їй стало зле і вони потрапили до лікарні.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення до суду надано:

-протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлений факт вчинення правопорушення(а.с. 2);

-рапорт чергового поліції від 16.11.2024 про надходження повідомлення зі служби 102 про те, що в АДРЕСА_1 ШМД повідомляє, що ОСОБА_2 , 15 років, вживала алкоголь, на даний час гіперглікемія (а.с. 3);

-рапорт чергового поліції від 17.11.2024 про надходження повідомлення зі служби 102 про те, що в АДРЕСА_1 отруєння можливо сурогатом, ОСОБА_2 , 15 років, стан тяжкий, цукор 16 (а.с. 4);

-повідомлення керівника органу досудового розслідування О. Наконечного від 16.11.2024 про відсутність ознак кримінального правопорушення у цьому матеріалі (а.с. 5);

-письмові пояснення ОСОБА_3 від 16.11.2024, яка викликала ШМД (а.с. 6);

-письмові пояснення ОСОБА_4 від 16.11.2024, яка приїхала на виклик в с. Ряське до дитини ОСОБА_2 та виявила високий цукор в крові (а.с. 7);

-письмові пояснення ОСОБА_1 , викладені на окремому аркуші, в яких вона повідомила, що 16.11.2024 її донька ОСОБА_2 пішла гуляти, де вжила алкоголь і їй стало зле, так як протягом 5 років вона хворіє на цукровий діабет, тому її тітка ОСОБА_3 викликала швидку та доньку направили до відділення ендокринології в м. Полтава. Зазначила, що з дитиною провели бесіду, вона пообіцяла, що більше таке не повториться (а.с. 8);

-письмові пояснення ОСОБА_2 , яка показала, що дійсно 16.11.2024 випила алкогольний напій, після чого їй стало зле та вона потрапила до лікарні в м. Полтава, де пробула 12 днів. Обіцяє, що таких ситуацій більше не буде (а.с. 9);

-копія виписки з медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до якої ОСОБА_2 з 17.11.2024 до 29.11.2024 перебувала на лікуванні в КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» з діагнозом діабетична ангіопатія 1 ст., діабетична нефропатія ІІ ст. (а.с. 10-11);

-довідка Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про те, що відповідно до Інформаційного порталу Національної поліції України гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с. 12);

-копія паспорта ОСОБА_1 та копія паспорта ОСОБА_2 , відповідно до яких, матір`ю останньої є ОСОБА_1 (а.с. 13-15);

-рапорт інспектора з РПП СПД № 1 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП В. Пащенка від 17.11.2024 про виявлений факт (а.с. 16).

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Законодавчо визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитинивикладені у ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, згідно з якими: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги до змісту протоколу, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Натомість при складанні протоколу про адміністративні правопорушення зазначена норма матеріального права не застосована, оскільки не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.

Також наданими доказами не підтверджується, що зазначена у протоколі подія відбулася в наслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані про ухилення чи невиконання покладених на ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання неповнолітньої ОСОБА_2 .

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

З огляду на положення ст. 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від виконання батьківських обов`язків та що вони носять систематичний характер.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що докази, надані на підтвердження винності ОСОБА_1 , викликають розумні сумніви, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Ураховуючи викладене, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена належними доказами, а відтак, суд дійшов висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ураховуючи, що провадження у цій справі підлягає закриттю, а тому судовий збір не стягується.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С. М. Косик