ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/55/25 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.2 ст.130, ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю представника Міщенко Р. О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненн адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 2 ст. 30 КУпАП шляхом приєднання до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою, невідбутої частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 24.05.2024, справа №354/570/24, накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки 6 місяців 17 днів, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно із постановою суду, 11.11.2024 о 23:40 в м. Тернополі по вул. Тролейбусна, 5 водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Peugeot 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). В порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARАM - 2250 (повірка дійсна до 02.07.2025) та проведення такого огляду у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водійка ОСОБА_1 категорично відмовилась. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Окрім того, 11.11.2024 о 23:40 в м. Тернополі по вул. Тролейбусна, 5 водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Peugeot 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, під час об`їзду автомобіля Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі представник Міщенко Р. О. просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях її довірительки складу адміністративних правопорушень.

Обгрунтовує вимоги тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того що 11.11.2024 о 23:40 в м. Тернополі по вул. Тролейбусна, 5 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Peugeot 2008, державний номерний знак НОМЕР_1 оскільки ним керував ОСОБА_2 , який підтвердив даний факт суду, будучи допитаним в якості свідка та пояснив що оскільки ДТП відбулась коло приміщення ТЦК він залишив місце пригоди щоб не мати проблем. Також вказує на те що потерпілий у пиьсовій розписці про повне відшкодування йому заподіяної внаслідок ДТП шкоди вказує на те що особою, яка вчинила ДТП є ОСОБА_2 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляцію з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На обгрунтування свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.130, ст.124 КУпАП , зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненої повторно протягом року, а також порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, суддя місцевого суду взяв до уваги дані, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№171608 від 12.11.2024; протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№171619 від 12.11.2024; копії свідоцтва № П51 QM 0952 083 24 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки приладу Drager Alcotest 6810 ARАМ 2250, чинне до 2.07.2025; копії направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12.11.2024 у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, виданого ОСОБА_1 ; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3459467 від 12.11.2024, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП; рапорті поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області Д.Петрика від 12.11.2024; копії постанови Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 24.05.2024, справа №354/570/24, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; даних відеозапису із нагрудних камер працівників поліції №473539, 473621, на яких відображено, що працівники поліції приїхали на виклик, оскільки трапилось ДТП. На місці вказаного ДТП були присутні двоє жінок та водій пошкодженого транспортного засобу Opel Zafira, державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_3 .

Однак, з вказаними висновками погодитись не можу з огляду на наступне.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті" під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху такого засобу.

Отже, адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП може настати в разі відмови особи від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, за умови доведеності обставин здійснення нею функції водія під час руху такого засобу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав останню винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст.124 КУпАП, а саме дійшов висновку, що вона керуючи транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказане праворушення вона вчинила повторно та вчинила ДТП.

При цьому суд першої інстанції керувався наявними в матеріалах справи вищепереліченими доказами .

Разом з тим, враховуючи, що відеоматеріали поліцейських не відображають самої події керування ОСОБА_1 транспортним засобом, висновки місцевого судді ґрунтуються фактично лише на письмових показаннях потерпілого ОСОБА_3 , які були надані ним працівникам поліції при складенні адмінматеріалів.

Даний свідок в судовому засіданні місцевого суду не допитувався, а тому доводи апелянта в частині того, що його письмові пояснення є неналежними доказами у справі, є слушними.

Аналогічна позиція міститься у висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 27.06.2019 справа №560/751/17), згідно з якими, показання свідків не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому дані показання суперечать показанням безпосередньо допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що він знайомий із ОСОБА_1 , вона його подруга. Стосовно подій 11.11.2024 повідомив, що він з ОСОБА_1 , її подругою ОСОБА_5 та другом ОСОБА_6 перебували у гостях у ОСОБА_1 вдома, по вул. Вербицького. Ввечері, коли мали вже розходитись, то він запропонував підвезти ОСОБА_5 додому, яка проживає на масиві Дружба. Вони використали автомобіль PEUGEOT 2008 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1. По дорозі, запропонував заїхати на автозаправку Окко , оскільки закінчувалось пальне. В той час, коли проїжджали повз ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1, то він не помітив транспортного засобу, який стояв на проїжджій частині без розпізнавальних знаків та здійснив із ним зіткнення. Оскільки зіткнення відбулось поблизу ІНФОРМАЦІЯ_1, то він вирішив залишити місце події, при цьому ОСОБА_1 залишилась у вказаному транспортному засобі, а він на таксі місце події залишив. У подальшому відшкодував власнику транспортного засобу шкоду. Будь яких претензій у власника автомобіля Opel Zafira д.н.з. НОМЕР_3 до них немає. .

Окрім того, у долученій до матеріалів справи розписці потерпліого ОСОБА_9 про повне відшокування йому заподіяної внсалідок ДТП шкоди йдеться про те що водієм , який вчинив ДТП, був саме ОСОБА_2 .

Будь-яких інших переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтвердили винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень , в матеріалах справи немає.

Таким чином, оскільки в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі, а протокол про адміністративне правопорушення скалдено працівниками поліції, які не були очевидцями ДТП, вважаю що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 та ст.124 КУпАП, не доведена.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні Маліж проти Франції від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням практики ЄСПЛ та відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, та того, що апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адмінвідповідальності, приходжу до висновку, що факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведений.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя суду першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст. 130,ст.124 КУпАП, не дотримався вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, - постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Міщенко Р.О. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 130, ст.124 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя