Справа № 676/7738/24
Провадження № 3/676/33/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Шульга К. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2024 о 00.56 год. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Князів Коріатовичів, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsudishi Galant д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння водія зафіксовано на місці зупинки за допомогою приладу Драгер Алкотест 7510, тест 593, результат 0,42 ‰. Водій з результатом тесту погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. Посвідчення водія вилучено.

Представник ОСОБА_1 адвокат Калабаня В. П. в судовому засіданні, посилаючись на те, що ОСОБА_2 діяв в умовах крайньої необхідності, просив закрити провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 247 КУпАП. Клопотання обґрунтовано тим, ОСОБА_1 змушений був сісти за кермо для рятування життя та здоров`я сина, який підвернув ногу, у зв`язку з чим звернувся до медичного закладу.

Вислухавши позицію адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, з поясненнями ОСОБА_1 про визнання вини;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про позитивний результат проведеного огляду 0,42 ‰;

корінцем з результатом тесту приладом Драгер Алкотест 7510 0,42 ‰;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з відміткою, що від проходження огляду у медзакладі відмовляється, оскільки згоден з результатом приладу Драгер;

рапортом поліцейського про виявлення правопорушення.

До матеріалів справи долучено також диск з відеозаписами, на яких зафіксовано процедура зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та проведення огляду на стан сп`яніння.

Суд критично оцінює твердження сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 , який нібито діяв в умовах крайньої необхідності, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Так, відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Статтею 18 КУпАП визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В судовому засіданні встановлено, що син повідомив про травмування ноги о 18.12 год., повідомив, що наступного дня приїде додому, а о 22.28 год. запитав, чи зможе матір приїхати наступного дня, бо йому важко йти.

Мережа Інтернет містить інформацію, що с. Ружа розташоване у Чемеровецькій селищній громаді Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за 36 км від м. Кам`янець-Подільський.

На думку суду, у сім`ї ОСОБА_1 був час добратися до м. Кам`янець-Подільський до початку комендантської години, до вживання ОСОБА_4 алкогольних напоїв, зокрема скористатися послугами таксі, залучити іншого (тверезого) водія тощо.

Посилання адвоката на те, що під час комендантської години таксі не надає послуг з перевезення пасажирів спростовуються дослідженими відеозаписами, на яких зафіксовано, зокрема, що врешті-решт сім`я ОСОБА_5 скористалася послугами таксі.

Тобто, обставини справи свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я сина могла бути усунута іншими дієвими засобами ніж тими, які вчинив правопорушник.

Водночас необхідно звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи ступінь небезпеки для суспільства даного виду правопорушення, а також те, що це правопорушення є умисним, суд вважає необхідним притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню в межах санкції вказаної статті, що буде необхідною та достатньою мірою відповідальності для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

На підставі пункту «г» частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 як члена багатодітної сім`ї від сплати судового збору.

Керуючись статтями 34, 35, 36, 40-1, 130, 268, 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового зборуна підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення до виконання - 3 місяці.

Реквізити для сплати штрафу:

Розрахунковий рахунок UA0022763

ГУК у Хмельницькій області/ Кам`янець-Подільське мтг/21081100

Код одержувача 37971775

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

ККД: 21081100.

Штраф підлягає сплаті не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

При примусовому виконанні постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір визначеного постановою суду штрафу, а також стягуються витрати на облік правопорушень (розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України).

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Хмельницької області К. М. Шульга