ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/20/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.4 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Гордєєва Ю.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Гордєєва Ю.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.4 КУпАП і застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Як визнав суд, 23 вересня 2024 року о 16 год. 29 хв. в м. Тернопіль по вул. Лучаківського, 3А, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 та, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, вжила алкоголь, а саме горілку до проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, або ж звільнення від такого огляду працівниками поліції. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 ОIML номер ARLM 0400 (повірка дійсна до 02.11.2024), що підтверджується тестом номер 694 від 23.09.2024, результат огляду становить (три стрілки вгору) проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.2.10.є Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, 23 вересня 2024 року о 16 год. 29 хв. в м. Тернопіль по вул. Лучаківського, 3А, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 не була уважна та не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечної швидкості для руху, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, внаслідок чого здійснила наїзд на огородження, чим завдано механічні пошкодження транспортного засобу ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 та матеріальні збитки, потерпілі відсутні. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Взявши до уваги, що в провадженні судді знаходились дві справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.36 КУпАП вони були об`єднані в одне провадження.

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвокат Гордєєв Ю.В. вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена без додержання норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що порушення ПДР, що зумовило ДТП, де шкода завдана лише транспортному засобу самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вчинення якого не посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян та не встановлений порядок управління, не може бути визнане адміністративним правопорушенням, оскільки в таких випадках шкода завдається самому порушникові.

Захисник стверджує про помилковість посилання місцевого суду на належність пошкодженого автомобіля не особі яка притягується до відповідальності, а її чоловіку ОСОБА_3 , з огляду на відсутність залучення його в якості потерпілого у справі, а також з огляду на відсутність факту пошкодження при ДТП як мінімум двох автомобілів.

Крім цього, зазначає, що під час керування 23.09.2024 о 16 год. 29 хв. в м. Тернополі по вул. Личаківського, 3а транспортним засобом марки BMW номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 стало погано і з незалежних від неї обставин вона втратила керування і пошкодила автомобіль яким керувала.

Вказує, що даний факт підтверджено показами свідка ОСОБА_4 та довідкою від 12.11.2024 р. виданою КПН Козівська центральна лікарня Козівської селищної ради, які стверджують стан особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в момент вчинення ДТП.

Звертає увагу суду на те, що із відео долученого до матеріалів справи та наданих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що мова йде про наїзд керованого нею автомобіля на бордюр, в протоколі про адміністративне правопорушення йдеться про наїзд на огородження, а в акті обстеження ділянки про наїзд на два прольоти паркану.

З огляду на зазначене, захисник переконаний, що вказаний акт обстеження ділянки є неналежним доказом, так як із нього не вбачається, що зумовило пошкодження прольотів паркану та не спростовує того факту, що вказані пошкодження могли бути наявними й раніше до зазначеної ДТП.

Апелянт наголошує на порушення норм Інструкції №1376, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення від 23.09.2024 серії АБА №100029, який внесено щодо ОСОБА_1 наявні дописи, які відсутні у копії протоколу, що було вручено їй, а саме дописані відомості про свідка ОСОБА_5 .

Також вказуй, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП, носить похідний характер від адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП щодо якого відсутній склад правопорушення в діях останньої.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч.4 КУпАП.

Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Гордєєва Ю.В. який підтримав подану ним апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 03 грудня 2024 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч.4 КУпАП; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту не вбачаю, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п. 2.10 є Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду суду першої інстанції, ОСОБА_1 23 вересня 2024 року о 16 год. 29 хв. в м. Тернопіль по вул. Лучаківського, 3А, керуючи транспортним засобом ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 не була уважна та не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечної швидкості для руху, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, внаслідок чого здійснила наїзд на огородження, чим завдано механічні пошкодження транспортного засобу ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 та матеріальні збитки, та будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди вжила алкоголь, а саме горілку до проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, або ж звільнення від такого огляду працівниками поліції. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 ОIML номер ARLM 0400 (повірка дійсна до 02.11.2024), що підтверджується тестом номер 694 від 23.09.2024, результат огляду становить (три стрілки вгору) проміле.

В протоколах про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 її прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Ці документи були предметом розгляду у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складені уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у них обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст.124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №135407 та серії АБА №100029 від 23.09.2024; відеозаписами із нагрудної камери патрульних поліції; відеозаписом під назвою «video_2024-12-03_11-34-53», з якого вбачається, як транспортний засіб ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на перешкоду, продовжив рух та в подальшому зупинився; роздруківкою результатів тестування на алкоголь проведеного 23 вересня 2024 року о 17 год. 31 хв. за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 ОIML № ARLM 0400, тест №694, згідно якої вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 5 стрілок вгору ‰; копією свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 1731 083 23, чинне до 02 листопада 2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 23 вересня 2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 23 вересня 2024 року; актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 23 вересня 2024 року; схемою дорожньо-транспортної пригоди; рапортом поліцейського взводу 1 роти 2 бат. УПП в Тернопільській області Сівіцької Г. від 23 вересня 2024 року.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень, є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, як правильно встановлено місцевим судом, оглянутим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано те, що працівниками поліції здійснено виїзд на місце дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце у м. Тернопіль по вул. Лучаківського, 3А, де працівниками поліції з пояснень свідка ОСОБА_5 та оглянутого відеозапису зробленого свідком на мобільний телефон встановлено, що водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 , не впоралась з керування, скоїла наїзд на огорожу та в подальшому на бордюр. Надалі на місце події прибула ОСОБА_1 , яка не заперечила, що вчинила дорожньо-транспортну пригоду. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено у останньої ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальці рук, а відтак їй було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер (20 хв. 33 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 17 год. 13 хв. 08 сек.), на що ОСОБА_1 повідомила працівникам поліції, що вживала алкогольні напої, а саме горілку після вчинення дорожньо-транспортної пригоди (21 хв. 44 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 17 год. 14 хв. 19 сек.). Надалі ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, при цьому неодноразово повідомляла працівника поліції, що не керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а вживала алкоголь після ДТП. Після проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки результат огляду ОСОБА_1 становив позитивний три стрілки вгору ‰ (35 хв. 03 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 17 год. 27 хв. 37 сек.). З результатом огляду ОСОБА_1 погодилась.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.4 ст.130 КУпАП, відповідальність за якою, як зазначено вище, передбачена у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участі, алкоголю.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п. 2.3 б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.3 б, п.12.1 Правил дорожнього руху України, вчинила правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені докази її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються матеріалами провадження, які з достатньою повнотою зібрані працівниками поліції і були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу судом першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не вчиняла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки, для наявності складу даного адміністративного правопорушення є необхідним пошкодження чужого автомобіля або іншого майна, що на думку сторони захисту, у даному випадку було відсутнє, апеляційний суд вважає надуманими та безпідставними.

Як правильно встановлено місцевим судом, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою було завдано матеріальних збитків третій особі, а саме ОСОБА_3 внаслідок пошкодження його транспортного засобу ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім цього, місцевим судом також правильно враховані відомості, зазначені у схемі місця ДТП від 23.09.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зіткнення із огорожею, після чого продовжила рух та зупинилася заїхавши у бордюр, пошкодивши транспортний засіб.

Перебіг даних обставин підтвердила в судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_5 .

Також відеозаписом під назвою «video_2024-12-03_11-34-53», який досліджувався судом, підтверджується, що транспортний засіб ВМW Х3, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на перешкоду, продовжив рух та в подальшому зупинився.

Як слідує із письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції при оформленні адмінматеріалів, остання не заперечувала факту наїзду керованим нею транспортним засобом на бордюр.

Окрім того, допита в суді апеляційної інстанції як свідок голова ОСОБА_6 повідомила, що такими діями водія ОСОБА_7 було пошкоджено дві секції огорожі та кущі біля будинку № 3А по вул. Лучаківського в м. Тернополі, чим заподіяно матеріальну шкоду ОСББ ВІТА.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак і щодо вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Тому, доводи апеляційної скарги про порушенням норм матеріального та процесуального права під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені нею адміністративні правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними з позицією сторони захисту під час розгляду судом першої інстанції, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Підстав для направлення матеріалів справи у підрозділ патрульної поліції для дооформлення, як про це також ставить питання сторона захисту, апеляційний суд не вбачає, оскільки у даному провадженні зібрано достатньо доказів, які з достатньою повнотою дають можливість з`ясувати всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.280 КУпАП.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення та кваліфікація її дій за ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП є правильними.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Гордєєва Ю.В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 р. щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя