Справа № 142/1016/24
Провадження № 33/801/56/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю адвоката Коломієць І.О. (в режимі відеоконференції),

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Коломієць Ірини Олександрівни на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 254520, 15 листопада 2024 року, о 01:05 год, на напрямку н.п. Студена (Україна) - н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі проміжного прикордонного знаку № 0243/04, на відстані 400 метрів від лінії державного кордону ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з громадянином України ОСОБА_2 , в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Коломієць І.О. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, прийняту з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм діючого законодавства. Просила скасувати постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у тому, що у ОСОБА_1 не було прямого умислу незаконно перетинати державний кордон України, оскільки працює у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини «Україна» доцентом кафедри та працює лікарем-хірургом у КНП Київський міський центр нефрології та діалізу. Крім того, ОСОБА_1 знаходиться на військовому обліку та як науково-педагогічний працівник має відстрочення від мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та навчається на денній формі.

Крім того захисник зазначає, що судом не з`ясовані підстави з яких ОСОБА_1 опинився в Вінницькій області, та що в дійсності правопорушник разом з товаришем у темну пору доби шукали собаку, який вибіг з машини, а тому він не мав наміру перетинати державний кордон.

Скаржник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 254520 від 15 листопада 2024 року складено з порушеннями, а тому він не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення. При цьому рапорт прикордонної служби, як доказ винних дій ОСОБА_1 , не ґрунтується на правовій основі, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Заслухавши адвоката Коломієць І.О., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку (частина перша статті 9 Закону України «Про державний кордон»).

Відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску в складі групи осіб.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Отже, ознакою об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною другою статті 204-1 КУпАП є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене у складі групи осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Коломієць І. О. не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає її прийнятою при невідповідності висновків суду обставинам прави, з порушенням норм діючого законодавства.

Проте, з такими доводами захисника не можливо погодитись, оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Такий висновок підтверджується наявними у справі та дослідженими доказами, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 254520 від 15 листопада 2024 року, яким зафіксовано, що 15 листопада 2024 року, о 01:05 год, на напрямку н.п. Студена (Україна) - н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі проміжного прикордонного знаку № 0243/04, на відстані 400 метрів від лінії державного кордону ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з громадянином України ОСОБА_2 , в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України»;

-рапорту начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) капітана ОСОБА_3 від 15 листопада 2024 року з якого вбачається, що о 01:05 год 15 листопада 2024 року в рамках проведення спеціальних заходів в ході отриманої інформації від військовослужбовця прикордонного оперативного підрозділу прикордонним нарядом «Група реагування» у складі капітана ОСОБА_3 + 4, виявлено 2 громадянина України (мешканці м. Київ та Київської обл.), на відстані 400м від лінії державного кодону, які мали намір незаконно перетнути ДК з України в РМ (ПМР) поза пунктом пропуску на напрямку Студена (Україна) - Ротар (РМ) в районі пп/зн № 0243/04. Під час з`ясування обставин встановлено, що виявлені правопорушники рухались до державного кордону України, з метою його незаконного перетину в районі пп/зн № 0243/04, використовуючи надані невстановленими особами точки геолокацїї, заздалегідь побудованого маршруту руху за допомогою месенджера «Telegram». Факт спроби незаконного перетину правопорушники не заперечують;

-довідкою щодо виникнення обстановки на ділянці віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону 15 листопада 2024 року;

-схемою виникнення обстановки навпроти АДРЕСА_1 (ділянка віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_1 ПРИКЗ) від 15 листопада 2024 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 15 листопада 2024 року, якими підтверджують намір незаконно перетнути державний кордон України.

Крім того, допитаний в суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_4 , підтвердив обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ПдРУ № 254520 від 15 листопада 2024 року, в якому зафіксовано, що 15 листопада 2024 року, о 01:05 год, на напрямку н.п. Студена (Україна) - н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі проміжного прикордонного знаку № 0243/04, на відстані 400 метрів від лінії державного кордону ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з громадянином України ОСОБА_2 , в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України.

Статтею 12 Закону України «Про державний кордон України» встановлено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з абз. 1 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окрім того, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у тій частині, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення такого правопорушення, адже він має відстрочення від мобілізації апеляційним судом відхиляються.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 знаючи про тимчасову заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років та перебуваючи на напрямку н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі проміжного прикордонного знаку № 0243/04, на відстані 400 метрів від лінії державного кордону ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з громадянином України ОСОБА_2 , в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо причин перебування ОСОБА_1 у Вінницькій області, зокрема про те, що він разом із товаришем у темну пору доби шукав собаку, який вибіг з машини, і тому не мав наміру перетинати державний кордон, суд оцінює критично. Такі твердження є спробою сторони захисту посіяти сумнів у достовірності обставин, викладених у матеріалах справи. Проте вони повністю спростовуються письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 .

Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вони є достатніми, належними та допустимими доказами, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Отже висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених статтею 38 КУпАП і відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів, досліджених та оцінених судом першої інстанції, не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Коломієць І.О. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коломієць Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун