Провадження № 3/638/494/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова в особі судді Тимченка А.М. розглянувши в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, 122-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

18.10.2024 року об 11:00 год у м. Харкові по пр-т. Незалежності, 13, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку та не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільний рух, внаслідок чого транспортний засіб почав самовільний рух та стався наїзд на припаркований автомобіль Audi A4, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 15.12 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

Окрім того, 18.10.2024 року об 11:00 год у м. Харкові по пр-т. Незалежності, 13, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП та з невідомих причин залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10.а. ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Приблуда Є.В. вину підзахисного у вчиненні правопорушення заперечував, зазначив, що останній транспортним засобом не керував, з долучених до протоколів доказів неможливо однозначно встановити, що саме автомобіль ОСОБА_1 здійснив наїзд на припаркований автомобіль Audi A4, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки номерний знак автомобіля Mercedes-Benz Sprinter не зафіксовано. Крім того, звернув увагу суду не порушення ст. 63 Конституції України, ст. 254, 256 КУпАП, під час складання протоколу. Зокрема, зазначив, що фабула правопорушення є незрозумілою, оскільки неможливо встановити, керував автомобілем, здійснив зупинку чи допустив самовільний рух автомобіля ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату та час складання протоколу. Крім того, зазначив, що час правопорушення, зазначений у протоколах (11:00 год), відрізняється від час правопорушення, зазначеного у Схемі місця ДТП (15:45 год). Окрім того, захисник ОСОБА_2 заявив клопотання про виклик свідка інспектора УПП в Харківській області ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про судове засідання, у заяві від 14 січня 2025 року просив відкласти розгляд справи, вину у вчиненні правопорушення заперечував.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі ОСОБА_1 під час розгляду справи за ст. 124, 122-4 КУпАП, положення ст. 277 КУпАП, якою визначено строк розгляду справи, строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ст. 38 КУпАП, а також ту обставину, що під час розгляду справи присутній захисник Ольхова М.В., що свідчить про реалізацію останній повною мірою свого права на захист, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 .

Заслухавши захисника, пояснення потерпілої, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).

Згідно п. 15.12 ПДР України водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Відповідно до п. 2.10.а) ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, передбачена адміністративна відповідальність згідно зі ст. 122-4 КУпАП.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, незважаючи на невизнання вини стороною захисту, знайшла своє підтвердження в суді та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 161430 від 29.10.2024, який зафіксовано порушення п. 15.12 ПДР України;

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 161439 від 29.10.2024, який зафіксовано порушення п. 2.10.а) ПДР України;

- Схемою місця ДТП від 18.10.2024;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні 15.01.2025 повідомила, що 18.10.2024 приблизно о 13:30 год підійшла до свого автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований за адресою: м. Харків, пр-т. Незалежності, 13, та виявила пошкодження автомобіля в передній частині кузова (капот, решітка радіатора). Крім того, як повідомила потерпіла, вона була присутня під час складання протоколу разом з ОСОБА_1 , і останній в поліції вину визнавав, обіцяв у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду. Потерпіла також повідомила, що в поліції їй повідомили, що автомобіль ОСОБА_1 було встановлено на підставі відомостей відеозапису, який було отримано в ході здійснення розшукових заходів, шляхом зняття з камери, відеоспостереження розташованої на перехресті неподалік від місця ДТП.;

- відомостями відеозапису, долученими до протоколу, з яких вбачається, що автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, білого кольору (номерний знак не видно), здійснив самовільний рух назад та наїхав на припаркований автомобіль Audi A4;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року, в яких останній зазначив, що 18.10.2024 близько 10:50 год біля буд. № 13 по пр-т. Незалежності у м. Харкові залишив припаркованим автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_3 . Близько 11:30 год, розмовляючи по телефону, не звернув увагу на автомобіль, сів і поїхав по справах, жінка казала, що до нас хтось близько припаркувався, проте ОСОБА_1 не звернув на це увагу;

- відомостями рапорту поліцейського УПП в Харківській області Володимира Бобро від 18.10.2024.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд не вбачає підстав для неврахування письмових пояснень ОСОБА_1 , оскільки вони написані та підписані ним власноручно, узгоджуються з рештою наявних в матеріалах справи доказами. При цьому, ОСОБА_1 та його захисник під час судового розгляду справи не спростували відомості, зазначені в поясненнях, не навели доводів, підтверджених відповідними доказами, які би поставили під сумнів відомості, зазначені ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 29.10.2024.

Суд критично сприймає доводи сторони захисту про те, що це не його автомобіль зафіксований на відеозапису з камери відеоспостереження, оскільки хоча з відеозапису неможливо встановити номерний знак автомобіля, проте марка та модель автомобіля, зафіксованого на відеозапису співпадають з маркою та моделлю автомобіля ОСОБА_1 . Стороною захисту не спростовано, що саме автомобіль ОСОБА_1 зафіксований на відеозапису, не надано доказів перебування автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_3 , 18.10.2024 об 11:00 год за адресою відмінною від м. Харків, пр-т. Незалежності, 13. При цьому, враховуючи пояснення потерпілої, письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.10.2024, у суду не викликає сумніву в тому, що саме належний ОСОБА_1 автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_3 , зафіксований на відеозапису, долученому до протоколу.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 , відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення, є власником автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_3 . Доказів того, що будь-яка інша особа керувала ним 18.10.2024 року об 11:00 год стороною захисту не надано. А враховуючи, зміст письмових пояснень ОСОБА_1 від 29.10.2024, не викликає сумніву та обставина, що саме ОСОБА_1 керував належним йому автомобілем 18.10.2024 року об 11:00 год та допустив його самовільний рух, внаслідок чого сталося ДТП.

Щодо зазначення у Схемі місця ДТП часу (15:45 год), відмінного від зазначеного у протоколі (11:00 год), суд зазначає, що у Схемі зазначений не час вчинення ДТП, а час складання схеми. При цьому, час вчинення ДТП, окрім змісту протоколів, підтверджується відомостями відеозапису.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що всупереч вимогам КУпАП ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату та час складання протоколу, оскільки вони спростовуються відомостями протоколів про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім під час їх складання та підписав їх, як того вимагає ст. 256 КУпАП. Доводи про порушення ст. 63 Конституції України ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодним доказом.

Щодо зазначення у фабулі протоколу факту керування, зупинки та допущення самовільного руху автомобіля, суд зазначає, ПДР України регулює дії та обов`язки водія, як під час руху автомобіля, так і під час його зупинки. При цьому, що зупинка автомобіля безпосередньо пов`язана з рухом автомобіля, як оскільки вони є послідовними (зупинка автомобіля відбувається після руху транспортного засобу). Глава 15 ПДР України регулює дії водія щодо зупинки та стоянки транспортного засобу, зокрема містить обов`язок водія не залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним (п. 15.12 ПДР України).

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , здійснивши зупинку транспортного, що підтверджено змістом пояснень останнього від 29.10.2024 і не спростовано стороною захисту (матеріали справи не містять доказів того, що будь-яка інша особа керувала належним ОСОБА_1 автомобілем 18.10.2024 та здійснила його зупинку), не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого сталося ДТП, чим порушив п. 15.12 ПДР України. Після цього ОСОБА_1 прибув на місце ДТП, сів у належний йому автомобіль, що знову ж таки підтверджує факт керування ОСОБА_1 18.10.2024, та з невідомих причин залишив місце ДТП, до якої він причетний.

Таким чином, поліцейським УПП в Харківській області правильно зафіксовано у протоколах про адміністративне правопорушення порушення ОСОБА_1 пунктів 15.12 та 2.10.а ПДР України.

Судом відмолено у задоволенні клопотання про виклик свідка інспектора УПП Харківській області ОСОБА_3 , який складав протоколи про адміністративне правопорушення, оскільки працівник поліції є зацікавленою у розгляді справи про адміністративне правопорушення особою, оскільки саме він ініціював процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому не може бути допитаний як свідок. Суд зазначає, що на уповноваженого працівника поліції покладено обов`язок щодо збирання доказів, дотримання вимог ст.ст. 254, 266, 268 КУпАП, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції № 1395, № 1452/735, Порядку № 1103, за результатом чого у справі про адміністративне правопорушення складається протокол. При цьому, обов`язком суду є перевірка обставин того чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи дотримано вимоги закону під час проведення огляду особи та складання протоколу. Усім цим обставинам судом надається оцінка під час прийняття рішення у справі. Тому жодні пояснення поліцейського, надані ним у судовому засіданні, не можуть ані підтвердити, ані спростувати факт дотримання чи недотримання вимог законів та підзаконних нормативно-правових актів під час процедури огляду особи та складання протоколу, оскільки ці обставини уже зафіксовані у письмових та інших доказах та є остаточними.

Невизнання стороною захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, враховуючи сукупність та вагомість взаємопов`язаних доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , суд сприймає критично, як спосіб самозахисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП України, а саме залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 33 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

В матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності, дані про негативну характеристику порушника відсутні.

Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових порушень накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, тобто за ст. 122-4 КУпАП.

Одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 124, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП та, з урахуванням ст. 36 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова.

Відповідно до ст.ст.307,308 КУпАП, у разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а вразі оскарження(внесення подання прокурора)такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір.

Суддя А.М. Тимченко