ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/6250/24 Головуючий суддя І інстанції Бородіна О. В.
Провадження № 33/818/117/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кундіуса І.В. на постанову судді Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, 22 вересня 2024 року, о 23-28 годині, в м. Харків, вул. Залютинська ,буд.3 , водій ОСОБА_1 , керував т/з TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проведено на місці зупинки ТЗ із застосуванням приладу газоаналізатору Drager Alkotest 6820 ARHК -0120, за результатами тесту № 2805 від 22.09.2024 року встановлено що вміст алкоголю в видиханому повітрі складає 1,94 проміле. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, з результатами освідування був згоден. Водій порушив вимоги п. 2.9.а, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кундіус І.В. просить постанову суду змінити в частині призначеного адміністративного стягнення, та призначити ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень без позбавлення його права керування транспортними засобами. Зазначає, що ОСОБА_1 свою винуватість визнав, щиро розкаявся у вчиненому адміністративному правопорушенні, є військовослужбовцем та займає посаду водія, а військове посвідчення останньому потрібно для виконання службових обов`язків.

У судове засідання Харківського апеляційного суду, призначене на 08.01.2025 року з`явився ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Щодо поважних причин відсутності свого захисника, який подав апеляційну скаргу будь-яких відомостей не надав, про відкладення судового засідання з будь-яких підстав, зокрема і у зв`язку із відсутністю в судовому засіданні адвоката, не клопотав.

Захисник Кундіус І.В. отримав судове повідомлення про день, час та місце розгляду його апеляційної скарги, що підтверджується довідкою про доставку документу до електронного кабінету від 12.12.2024 року (а.с. 46 зворотна сторона). Такий спосіб сповіщення апелянта належить вважати для нього прийнятним, оскільки апеляційна скарга подана адвокатом Кундіусом І.В. саме за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Крім того належить зазначити, що розгляд апеляційної скарги адвоката Кундіуса І.В. неодноразово відкладався за заявами сторони захисту. Зокрема, 20.11.2024 у судовому засіданні Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з неявкою його захисника Кундіуса І.В., тому розгляд апеляційної скарги було відкладено до 16 години 30 хвилин 27.11.2024 року.

27.11.2024 року на електронну адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Кундіуса І.В. про відкладення розгляду справи, який відбудеться о 16 годині 30 хвилин 27.11.2024 року, у зв`язку з тим, що військовослужбовець ОСОБА_1 на даний час вибув з міста Харкова для виконання бойових завдань згідно Посвідчення про відрядження №449 від 27 вересня 2024 року (арк.30-33).

27.11.2024 року, ОСОБА_1 та захисник Кундіус І.В. у судове засідання Харківського апеляційного суду не з`явились, а тому, враховуючи клопотання адвоката Кундіуса І.В., розгляд його апеляційної скарги відкладено до 14 години 15 хвилин 09.12.2024 року.

Судом апеляційної інстанції захиснику Кундіусу І.В. на адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі, засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яка ним була отримана особисто 04.12.2024 року (арк.39).

Згідно телефонного повідомлення від 05.12.2024 року, ОСОБА_1 був особисто повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника (арк.38).

Разом з тим, у судове засідання Харківського апеляційного суду від 09 .12.2024 року Гармаш О.А. та захисник Кундіус І.В. не з`явились, повторно надавши суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із перебуванням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в лавах ЗСУ.

Таким чином та з огляду на викладене належить вважати, що апелянт адвокат Кундіус І.В. про місце, день та час розгляду його апеляційної скарги, призначеної на 08.01.2025 року о16 год. 15 хв був належним чином повідомленим. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду його апеляційної скарги до початку судового засідання суду апеляційної інстанції не надав. Не містить таких клопотань і відомості матеріалів справи.

Вимогами ч. 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провадити судовий розгляд апеляційної скарги захисника Кундіуса І.В. за його відсутністю та за участі ОСОБА_1 в межах поданої апеляційної скарги з огляду на пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та відомості матеріалів справи.

В судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив її задовольнити, а також просив змінити оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині призначеного адміністративного стягнення. Будь-яких інших доводів особа, яка притягається до адміністративної відповідальності суду апеляційної інстанції не надала.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги захисника Кундіуса І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , без їх участі, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

З матеріалів справи вбачається, що захисник Кундіус І.В., не оспорюючи фактичні обставини справи, що встановлені оскаржуваною постановою, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині накладеного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 А Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Санкція частини 1статті 130 КУпАП є безальтернативною, передбачає стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що позбавляє суд можливості призначити штраф без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 22 вересня 2024 року він порушив вимоги пункту 2.9. А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування строком на один рік.

Вимоги сторони захисту про скасування постанови суду першої інстанції в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 свою винуватість визнав, щиро розкаявся у вчиненому адміністративному правопорушенні, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , займає посаду водія та виконує бойові завдання.

Між тим, апеляційний суд не може проігнорувати санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто безальтернативне стягнення.

Разом з тим, в контексті апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Разом з цим, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч. 1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами. Разом з тим, приписами абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 встановлено, що позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого зокрема ст. 130 КУпАП, можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення. Будь якої можливості накладення більш м`якого стягнення за такі правопорушення цей Кодекс не надає, а загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст.33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення виключно у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

З огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника Кундіуса І.В. задоволенню не підлягає.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кундіуса І.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков