Номер провадження: 33/813/74/25
Номер справи місцевого суду: 495/7824/24
Головуючий у першій інстанції Волкова Ю.Ф.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участі захисника Клименка С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Клименка С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 30.09.2024 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи та посада: інспектор прикордонної служби 2 категорії дозиметрист відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), військова частина НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-19 КУпАП

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-19 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00грн.

Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 04.08.2024 о20:30 год під час несення служби в прикордонному наряді «Вартовий шлагбауму», перебуваючи на території військового містечка відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) інспектор прикордонної служби 2 категорії дозиметрист відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) майстер-сержант ОСОБА_1 внаслідок особистої недисциплінованості та необережності порушив правила поводження зі зброєю та боєприпасами, не дотримався порядку розрядження зброї й заходів безпеки під час поводження зі зброєю, що призвело до здійснення випадкового пострілу у місці заряджання-розряджання зброї з зброї 5,45-мм АКС-74 у кулеуловлювач.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Клименко С.Ю. зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції з таких підстав:

- суд належним чином не розглянув матеріали провадження, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений не за фактом здійснення випадкового пострілу, а за фактом досилання патрона в патронник;

- істотна шкода даним правопорушенням не спричинена, у той час судом не приділено уваги особі, що притягається до адміністративної відповідальності;

- ОСОБА_1 є цінним військовослужбовцем, який відзначається високим рівнем професійної майстерності.

Посилаючись на наведені доводи, адвокат просить скасувати постанову суду, постановити нову якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Під час апеляційного розгляду захисник Клименко С.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на те, що ОСОБА_1 з клопотаннями та заявами про відкладення апеляційного розгляду не звертався, а його інтереси представляє професійний захисник, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши захисника Клименка С.Ю., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи убачається, що при її розгляді суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 252 КУпАП, повно та об`єктивно розглянув справу і прийняв обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19 КУпАП.

Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Дослідивши оскаржену постанову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вона є обґрунтованою, належним чином вмотивованою, а отже і законною.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-9 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 294378 Е від 12.08.2024; копією службового посвідчення; висновком службового розслідування від 04.08.2024; витягом № 217; поясненнями учасників адміністративного правопорушення; службовою карткою; службовими характеристиками; копією книги обліку і закріплення зброї і боєприпасів військової частини НОМЕР_1 ; копією робочого зошиту чергового впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б);відеозаписом.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому, будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у фабулі протоколу ОСОБА_1 не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-19 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

При цьому, будь-яких зауважень або заперечень щодо фактичних обставин, викладених у фабулі протоколу в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 не навів, однак зазначено що вони «додаються окремо».

При цьому в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, яке виразилося у порушенні правил поводження зі зброєю, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Твердження апеляційної скарги захисника Клименка С.Ю. про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений не за фактом здійснення випадкового пострілу, а за фактом досилання патрона в патронник, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 294378 Е від 12.08.2024 року, ОСОБА_1 «не дотримався порядку розряджання зброї й заходів безпеки під час поводження зі зброєю, що призвело до здійснення випадкового пострілу у місці зарядження-розряджання зброї з зброї 5,45-мм АКС-74 у кулеутворювач.»

Відповідно до пояснення ОСОБА_1 від 05 серпня 2024 року, він забув від`єднати магазин від автомата АКС-74 на місці зарядження-розряджання зброї, вставив зброю до кулеутворювача та здійснив випадковий постріл (а.с.44).

Ч. 2 ст. 172-19 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, що вчинені в умовах особливого періоду.

Частина 2 даної правової норми, яка інкримінується ОСОБА_1 передбачає відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Основний безпосередній об`єкт правопорушення порядок експлуатації військової техніки (частиною якого є порядок поводження з речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення).

Предметом правопорушення є зброя, бойові припаси, вибухові, радіоактивні та інші речовини і предмети, що становлять підвищену небезпеку для оточення.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

Відповідно до пп.2.5.1 пункту 2.5 Розділу II Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів ДПС України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони Державного кордону та виключної (морської) економічної зони України, затвердженої АДПСУ від 21.10.2003 року № 200 (далі Інструкції), службу з охорони державного кордону прикордонники несуть із зарядженою зброєю, при цьому патрон у патронник не досилається.

Заряджання зброї здійснюється перед виходом (заступанням) на службу в установленому та обладнаному для цього місці за командою та під наглядом чергового по підрозділу або офіцера (прапорщика), який очолює наряд.

Офіцери й прапорщики заряджання зброї здійснюють самостійно.

Під час несення служби особовому складу наряду досилати патрон у патронник категорично забороняється. Патрон у патронник досилається тільки перед застосуванням зброї у випадках, зазначених у пункті 2.5.2 цієї Інструкції.

Ручні гранати заряджаються за вказівкою старшого наряду безпосередньо перед їх застосуванням. Невикористані гранати негайно розряджаються.

Прикордонники, які доставляються до місця служби автомобілем (вертольотом, катером), зброю заряджають по прибутті на місце служби, а розряджають перед посадкою в транспортний засіб за командою і під наглядом старшого наряду, при цьому забороняється

направляти зброю в бік людей, житлових будівель незалежно від того, заряджена вона чи ні.

Згідно п.3.4 Розділу ІІІ цієї Інструкції, категорично забороняється: розбирати зброю під час несення служби, чистити її у невстановлених місцях; без потреби, викликаної обстановкою, знімати зброю із запобіжника, досилати патрон у патронник, класти палець на спусковий гачок, залишати зброю без нагляду чи передавати її іншим особам.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі за №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, інспектором прикордонної служби 2 категорії дозиметрист відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), займає особливий статус, зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, тому апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення останнього на підставі ст.22 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.2 ст.172-19 КУпАП у найнижчій межі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Клименка С.Ю. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу адвоката Клименка С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 30.09.2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець