Справа №587/1670/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/168/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 155-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ФОП « ОСОБА_1 »,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн., за те, що 24 квітня 2024 року близько 10 год. 25 хв. за адресою: АДРЕСА_2 остання порушила встановлений законом порядок проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму покупки 168 грн. 00 коп. та не роздрукувала фіскальний касовий чек. Також встановлено, порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме відсутність видаткових накладних на підакцизний товар згідно складеного опису фактичних залишків товару на загальну суму 10960 грн. 00 коп., всупереч вимогам, передбачених п. 1, 2, 12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі просить постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2024 року скасувати та провадження по справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів скарги апелянт посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений у її відсутності, із підробленим підписом.

Окрім цього у вказаному процесуальному документі замість вірної адреси: АДРЕСА_2 , вказано: АДРЕСА_3 .

Також, матеріали справи не містять доказів підтвердження здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності та, що вона є фізичною-особою підприємцем.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на те, що на день подання апеляційної скарги, остання оскаржує акт фактичної перевірки від 24 квітня 2024 року.

У доповненні, апелянт зауважує про те, що 08 травня 2024 року інспектором ГУ ДПС у Сумській області складено оскаржуваний протокол, а порушення виявлено 11 квітня 2024 року, відповідно строк притягнення її до адміністративної відповідальності, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, сплинув.

У судове засідання призначене на 09 год. 30 хв. 03 січня 2025 року, до апеляційного суду ОСОБА_1 у черговий раз не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з проставленим особистим підписом останньої.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта, апеляційний суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана нею апеляційна скарга, в судові засідання жодного разу не з`явилася, апеляційний суд дійшов висновку, що остання не бажає приймати участь в апеляційному перегляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2024 року, у відсутність апелянта, і у даному випадку її права на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 309/18-28-07-06 від 08 травня 2024 року, складено за фактом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП;

- актом фактичної перевірки від 25 квітня 2024 року № 5173/18/15/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення п. п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями);

- описом фактичних залишків товарів, які знаходяться в реалізації суб`єкта господарювання в кафетерії за адресою: АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_1 .

Дослідивши вищезазначені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та про наявність в її діях складу вказаного правопорушення.

Так, відповідно до п. п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти); 12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 155-1 КУпАП є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій; об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг 2) порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Обидва склади формальні.

Суб`єктивна сторона правопорушень характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Суб`єктами правопорушень можуть бути особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснюють розрахункові операції, а також посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Враховуючи вище викладені норми чинного законодавства, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Так, під час проведення фактичної перевірки господарської одиниці кафетерію, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , встановлене, що ФОП ОСОБА_1 здійснює свою діяльність у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, слабоалкогольними напоями через зареєстрований програмний реєстратор розрахунковий операцій та господарську одиницю кафетерій. При перевірці видаткових накладних про походження товару та інших документів щодо придбання підакцизного товару (пива та слабоалкогольних напоїв) встановлено їх відсутність. Загальна сума не облікованого товару, згідно опису складає 10 960 грн.

При реалізації однієї пачки сигарет «Kent» по ціні 105 грн. та однієї пляшки пива «Чернігівське» об`ємом 1,05 л. вартістю 65 грн. 00 коп., на загальну суму покупки 168 грн., розрахункова операція не була проведена через зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу ПРРД, розрахунковий документ касовий чек не формувався та не видавався на руки споживачеві.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, і відповідно не може бути притягнута до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.155-1 КУпАП, апеляційний суд розцінює як форму захисту і до уваги не бере.

Так, із акту фактичної перевірки від 24 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 є підприємцем, та має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 2301104 від 13 липня 2023 року, з терміном дії 15 липня 2023 року 15липня 2024 року, фіскальний номер РРО (програмного РРО), згідно додатку до ліцензії № та ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 2301029 від 13 липня 2023 року, термін дії з 15 липня 2023 року по 15 липня 2024 року.

Такий акт перевірки підприємець ОСОБА_1 як суб`єкт господарювання підписала, власноручно зазначивши про те, що накладні на підакцизні товари вона втратила, а форму ведення обліку товарних запасів вона взагалі не веде, бо не бачить в цьому необхідності.

Тим самим ствердила згоду із даними, що містяться в зазначеному акті, в тому числі, що вона є суб`єкт господарювання.

Жодних заперечень щодо внесених даних в акті фактичної перевірки, зокрема щодо того, що вона є фізичною особою-підприємцем та не здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, слабоалкогольними напоями, ОСОБА_1 не висловлювала.

Не слугують підставами для скасування оскаржуваної постанови і доводи апелянта про те, що вона в судовому порядку оскаржує результати фактичної перевірки. Жодних доказів, які свідчать про неправомірність чи незаконність проведення перевірки за результатами якої складено протокол про адміністративне правопорушення № 309/18-28-07-06 від 08 травня 2024 року відносно неї, апелянтом не надано ні в суді першої інстанції, ні таких не приєднано до апеляційної скарги.

Помилкове зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення не вірної адреси фактичної перевірки, не може слугувати обґрунтованою підставою для скасування постанови судді першої інстанції та не спростовує висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що вона не була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та не підписувала вказаний процесуальний документ, апеляційний суд розцінює як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності.

Так, апелянтом не надано жодних підтверджуючих доказів щодо підробки її підпису проставленого в протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що проставлені підписи в протоколі та акті фактичної перевірки є ідентичними та не містять явні відмінності.

Що стосується доводів апеляційної скарги про сплив строку накладення стягнення, то вони не ґрунтуються на вимогах законодавства України про адміністративні правопорушення, оскільки згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Оскільки правопорушення вчинене ОСОБА_1 24 квітня 2024 року, а стягнення суддею суду першої інстанції накладене 01 липня 2024 року, то строк накладення стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, не був порушений.

Проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для визнання оскаржуваної постанови такою, що прийнята в результаті порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, так само як і підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП, які перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог КУпАП та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. в дохід держави.

Отже, суд першої інстанції наклав стягнення у встановлений КУпАП строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст.247КУпАП в даному випадку немає, порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом також не встановлено.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки вона не містить достатніх даних, які б могли служити підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, а тому за наслідками її розгляду вважає необхідним постанову суду першої інстанції залишити без змін, а подану апеляційну скаргу, без задоволення.

Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2024 року в справі № 587/1670/24, безпідставно сплатила судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп., згідно платіжної інструкції 0.0..1 від 09 липня 2024 року, який підлягає поверненню відповідно Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Повернути ОСОБА_1 , сплачений нею судовий збір за подачу апеляційної скарги на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2024 року по справі № 587/1670/24 в сумі 605 грн. 60 коп., відповідно до платіжної інструкції 0.0..1 від 09 липня 2024 року.

Зобов`язати відділ бухгалтерського обліку, планування та звітності Сумського апеляційного суду скласти відповідне подання до ГУДКСУ у Сумській області для повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого нею судового збору за подачу апеляційної скарги на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2024 року по справі № 587/1670/24 в сумі 605,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.