Справа № 473/45/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"16" січня 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Волосовського А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №206962 від 28.12.2024 року поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «28.12.2024 року 01-37 год. м.Вознесенськ, вул.Соборності, 45 ОСОБА_1 керував т/з CITROEN C-ELYSEE д/н НОМЕР_2 , при цьому мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820 та в закладі охорони здоров`я КП «КНП ВБЛ`ВМР ОСОБА_1 відмовився».

Згідно вказаного протоколу у водія ОСОБА_1 ніякі документи не вилучено. Вказано, що від підпису протоколу водій відмовився. Пояснення надасть в суді.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані як порушення п.2.5 ПДР та за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, отримавши смс-повідомлення 13.01.2025 року на номер, що вказаний в заяві про отримання судового виклику в такій формі та надано поліцією до матеріалів провадження, про причини неприбуття до суду не повідомив та клопотань про відкладення слухання справи до суду не подав. Відповідно до ст.268 КУпАП справу було розглянуто у відсутності ОСОБА_1 .

Також ОСОБА_1 викликався до суду рекомендованим листом за адресою, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, але не отримав рекомендований лист з причин від суду не залежних, так згідно із даними сайту Укрпошти вказано, що була «невдала спробу вручення». Про причини неприбуття ОСОБА_1 суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи до суду не подав. Тому відповідно до ст.268 КУпАП справу було розглянуто у відсутності ОСОБА_1 .

Судом були вичерпані всі засоби повідомлення ОСОБА_1 про час та місце слухання справи. Заявку на отримання смс-повідомлення ОСОБА_1 поліцією до справи не долучено, номеру телефону в протоколі не вказано.

При цьому суд враховує, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс Проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Окрім того, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце слухання справи рекомендованим листом, також на офіційному сайті Судової влади України дата та місце розгляду справи були вказані одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, з моменту складання протоколу (28.12.2024 року) по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, тому розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 згідно із вимогами ст.268 КУпАП.

Судом, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №206962 від 28.12.2024 року в судовому засіданні також було оглянуто відеозаписи, зроблені співробітниками поліції. Відповідно до ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

На диску, що наданий поліцією до протоколу, містяться відеофайли" E:/0000000__0004.MP4","E:/0000000__0005.MP4", "E:/09.44.32_981ed887.mp4", "E:/0000000__0019.MP4", "E:/0000000__0001.MP4","E:/0000000__0002.JPG", "E:/0000000__0003.MP4" за 28.12.2024 року.

На відео зафіксовано події з 01.39 год. 28.12.2024 року, де людина (чоловік) вже лежить на землі, кличе ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте поліцейський вимагає завести руки за спину. Чоловіку надягають наручники, жінка питає, що трапилося, поліцейські кажуть, що злісна непокора. Чоловік каже, що в тачці був не він. Його забирають до авто поліцейських. Питають чого не зупинявся на вимогу поліції, чоловік каже, що то не він. Поліцейський говорить, що є відео з реєстратора та везе чоловіка до поліції, а потім каже, що завезе до ТЦК.

Наступний запис починається о 01.51 год та містить запис вже із відділку поліції, де складається протокол.

Також є відео, де поліцейське авто рухається за автомобілем, проте після запинки поліцейські з 1.37 год. не зняли того, хто був за кермом та виходив із водійського місця.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд враховує, що нею передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. У ході здійснення судом провадження за ч.1 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Так адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що: «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що саме ОСОБА_1 керував тз та відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння.

Між тим матеріали адміністративної справи, надані поліцією до протоколу, не містять прямих та належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 тз з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Відеозаписи, що долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить даних щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, або ж доказів того, що вказана особа взагалі перебувала на водійському місці.

Відсутній запис того, що з водійського місця виходить ОСОБА_1 .

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис, проведений працівниками поліції, не узгоджуються між собою щодо фактичних обставин, зокрема щодо зафіксованого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Навпаки на відео ОСОБА_1 повідомляє, що не керував транспортним засобом.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом OPEL KADET д/н НОМЕР_3 матеріали справи не містять.

При вирішенні справи суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В ході судового розгляду судом встановлено, що досліджені матеріали справи не містять прямих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та саме у зв`язку із цим відмовився пройти огляд, а тому всі сумніви слід тлумачити на його користь відповідно до ст.62 Конституції України, тому на підставі положень ст.247 КУпАП провадження у справі відносно нього слід закрити у зв`язку з відсутністю доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня вручення постанови особі, що притягується до відповідальності.

Суддя Н.Б.Зубар