Справа № 706/1578/24 3/706/618/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 рокум.Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Школьна А.В., розглянула справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173 2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 231646 від 22.11.2024 ОСОБА_1 22.11.2024 близько 18 год, перебуваючи за тимчасовим місцем проживання, у помешканні своєї доньки ОСОБА_2 , в будинку АДРЕСА_2 , та являючись особою, що підпадає під дію п. 3 ст. 3 Закону України № 2229- VIII від 07.12.2017, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка доньки ОСОБА_3 , що виразилось в образах відносно останнього.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, 06.01.2025 подав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, вину не визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою, а тому суддя вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підтвердження обставин викладених у протоколі та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, ДОП СП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області майор поліції Савченко С.О. надав такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 231646 від 22.11.2024, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зміст якого наведено вище (а.с.1);

- копію рапорту інспектора чергової частини Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про те, що 22.11.2024 о 18 год 20 хв зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що батько колишньої дружини чинить домашнє насильство, висловлюється нецензурною лексикою, не бажає покидати будинок заявника. Повідомлення зареєстроване в ЄО за № 26085 від 22.11.2024 (а.с 2);

- датовану 22.11.2024 копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, в якій ОСОБА_3 вказав, що 22.11.2024 близько 18 год в будинку АДРЕСА_2 , колишній тесть ОСОБА_1 затіяв сварку із заявником, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою в тому разі, якщо він щось зробить своїй колишній дружині ОСОБА_2 (а.с. 3);

- копію наданих працівнику поліції пояснень ОСОБА_3 , де він зазначив, що в будинку АДРЕСА_2 він проживає спільно із своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 та спільною малолітньою дитиною ОСОБА_4 22.11.2024 близько 16 год він повернувся з роботи додому, де в цей час перебував батько колишньої дружини ОСОБА_1 . Із колишнім тестем він не спілкувався. Близько 18 год в розмову із його колишньою дружиною, втрутився ОСОБА_1 , який висловився в його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою у випадку, якщо із його дочкою щось трапиться. Після цього він викликав працівників поліції (а.с. 4);

- копію пояснень ОСОБА_1 , який пояснив, що він проживає в м. Олександрія Кіровоградської області. 20.11.2024 на прохання доньки ОСОБА_2 приїхав до місця її проживання: АДРЕСА_3 , оскільки їй необхідно було від`їхати у службове відрядження, а колишнього чоловіка доньки ОСОБА_3 не було вдома, тому постала потреба побути із онуком ОСОБА_4 , 2015 року народження. 22.11.2024 близько 16 год до місця проживання доньки повернувся ОСОБА_3 , з яким він не спілкувався. Близько 18 год між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник спір, колишній зять почав кричати та висловлюватись в адресу доньки нецензурною лайкою. На що ОСОБА_1 сказав доньці «З таким козлом немає чого балакати, закривай двері і пішли». Згодом ОСОБА_3 почав вимагати, щоб він покинув будинок та викликав поліцію (а.с. 5);

- від надання пояснень за фактом звернення ОСОБА_3 на лінію «102» 22.11.2024 ОСОБА_2 відмовилась із посиланням на положення статті 63 Конституції України (а.с. 6);

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Подія та склад адміністративного правопорушення мають підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Із фабули протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 22.11.2024 близько 18 год, перебуваючи за тимчасовим місцем проживання, у помешканні своєї доньки ОСОБА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка доньки ОСОБА_3 , що виразилось в образах відносно останнього. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому при її застосуванні слід керуватися положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає домашнє насильство як діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Отже, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із них, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Важливим є розмежування понять «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

На відміну від насильства, конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Отже, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, як домашнє насильство психологічного характеру.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 231646 від 22.11.2024 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка доньки ОСОБА_3 , що виразилось в образах відносно останнього.

При цьому об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення в протоколі не розкрита. Незважаючи на те, що ч. 1 ст. 173-2 КУпАП являється адміністративним правопорушенням із матеріальним складом, відсутні відомості щодо спричинення шкоди фізичному або психологічному здоров`ю ОСОБА_3 .

Крім іншого, на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Сам факт звернення ОСОБА_3 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Із досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 втрутився у суперечку між колишнім подружжям та став на захист доньки, а тому умислу на спричинення психологічного насильства як форми домашнього насильства по відношенню до колишнього зятя не мав, доказів на спростування цього судді не надано.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не було встановлено, суддя дійшла до переконання про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, з наведених вище мотивів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 9, 173 2, 245, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Христинівський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Альона ШКОЛЬНА