Провадження № 3/204/122/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

05 грудня 2024 року на адресу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2024 року справу передано у моє провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 019776 від 20 листопада 2024 року зазначено, що 20 листопада 2024 року о 20годині, ОСОБА_1 , знаходячись у кв. АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , шляхом словесних образ, погроз, що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, чи безпеку третіх осіб. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

26 грудня 2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про долучення доказів до матеріалів справи (а. с. 18), в якій він з поміж іншого прохав суд про закриття провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, прохав суд провадження у справі закрити за відсутності у його діях події та складу правопорушення. Пояснив, що того дня він сидів за столом та вечеряв, його колишньої дружини ОСОБА_2 вдома не було, тому він нікого не ображав та нікому не погрожував.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що того дня ОСОБА_1 виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував розібратися з нею, якщо вона не виїде з квартири, чим їй було завдано моральних страждань та вчинено відносно неї психологічне насилля.

Згідно із вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Нормою ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173-2КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Приписами ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Так, психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

При цьому, обов`язковими ознаками насильства є те, що: дії кривдника носять умисний характер; дії кривдника спричиняють фізичну та психологічну шкоду потерпілій особі; дії кривдника є порушенням прав та свобод людини і громадянина; значна перевага сил кривдника (фізичних, психологічних, владних, економічних тощо) щодо постраждалої особи.

Натомість, конфлікт зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій усіх осіб, що залучені до конфлікту. При цьому, конфлікт відбувається випадково та нерегулярно; сторони діють без злого умислу та однаково впливають на процес; є спільне прагнення вирішити конфлікт.

Однак, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 019776 від 20 листопада 2024 року зазначено, що 20 листопада 2024 року о 20годині, ОСОБА_1 , знаходячись у кв. АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , шляхом словесних образ, погроз, що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, чи безпеку третіх осіб.

Натомість, судом встановлено, що по-перше, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не можливо встановити суть словесних образ та погроз ОСОБА_1 , що виключає можливість надання їм правової оцінки та з`ясувати, чи були спрямовані такі висловлювання на настання психологічної травми у потерпілого; по-друге, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вчинено інкриміноване адміністративне правопорушення повторно протягом року, тому її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, однак доказів на підтвердження такого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Більш того, судом у судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує конфлікт як щодо утримання дітей, так і щодо їх можливості в майбутньому приймати участь у приватизації квартири.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд позбавлений можливості за відсутності належних, об`єктивних та допустимих доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, встановити винність чи невинність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 268, 283-285, 287, 289 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Суддя А.І. Приваліхіна