Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Тарновської А.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката - Ульчака Б.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП та на нього на підставі ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15 вересня 2024 року о 21 год 24 хв на пр. Волі, 11 у м. Луцьку, керуючи транспортним засобом марки «Lexus LX570» д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, унаслідок чого здійснив зіткнення із припаркованим транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі-ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Він же, у зазначені вище день, час та місці, будучи причетним до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП та після пригоди, із його участю, вживав алкоголь чим порушив вимоги п. 2.10 (є) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді першої інстанції незаконною. Стверджує, що вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, як помилково зазначено у постанові, у суді не визнавав. З паркувального місця, за обставин часу та місця, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно нього, виїжджав, і у транспортному засобі під його керуванням були ще особи, клопотання щодо виклику та допиту яких, із невідомих причин, не було задоволено суддею. При цьому, жоден із них, дотик до припаркованого поруч автомобіля не відчув. А тому, у подальшому, не плануючи керувати автомобілем у цей день, будучи у гостях, вживав алкоголь - шампанське. Стосовно наявних у матеріалах даної справи його ж письмових пояснень, стверджує, що такі були йому «надиктовані» поліцейським. У зв`язку із цим, просить скасувати постанову судді Луцького міськрайонного суду від 17 жовтня 2024 року стосовно нього, а провадження у даній справі закрити, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Ульчака Б.І., які подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, свідків та потерпілого, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано не було.

Чинними положеннями КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозицією ст.122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Частина 4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Вважаючи доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, суддя такий свій висновок обґрунтував даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 130167, серії ЕПР1 № 130176 та серії ЕПР1 № 130183 від 15 вересня 2024 року, за змістом яких перший, здійснив дорожньо-транспортну пригоду із іншим транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 який, на момент зіткнення, у русі не перебував, унаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, після чого місце події залишив, а також після дорожньо-транспортної пригоди із його участю, вживав алкоголь; схемою місця ДТП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 вересня 2024 року, у яких зафіксовані ознаки такого стану; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Alcotestr Drager 7510» від 15 вересня 2024 року із результатом - 1, 51 ‰;письмовими поясненнями ОСОБА_1 , водійки припаркованого автомобіля - ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 ; відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозицією ст.122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Частина 4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Пунктом 10.1 ПДР визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 2.10 (а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Тоді як п. 2.10. (є) ПДР визначено, що водієві забороняється до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 стверджує про його необізнаність щодо причетності до вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, а відтак, і про відсутність у його діях умислу на вчинення інших адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, а також вказує про невизнання своєї вини, при розгляді даної справи у суді першої інстанції та безпідставного незадоволення судом заявленого ним клопотання про виклик та допит у суді у якості свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували у транспортному засобі під його керуванням 15 вересня 2024 рокуу якості пасажирів, відтак були очевидцями вчиненого. Додатково пояснив що, виїжджаючи із паркувального місця, ані він, ані пасажири автомобіля під його керуванням, жодного дотику до іншого припаркованого автомобіля не відчули, а тому, маючи вихідний день, поїхав на гостину до товариша де, у подальшому і вживав шампанське.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, у апеляційному суді показали, що жодних звуків, які б свідчили про зіткнення транспортних засобів, не відчули.

Свідок ОСОБА_3 , письмові пояснення якого містяться у матеріалах даної справи, задля установлення об`єктивної істини у даній справі, також надавав пояснення у суді апеляційної інстанції, і він же показав, що бачив сам факт зіткнення, однак припустив, що водій «Lexusа» зіткнення не відчув.

Потерпілий ОСОБА_7 - власник транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», висловив думку, що з огляду на характер механічних ушкоджень транспортного засобу, ОСОБА_1 сам момент зіткнення, міг і не відчути.

Тобто, як стверджується матеріалами даної справи, працівниками поліції не було задокументовано та, у зазначеному випадку, не доведено належними і допустимими доказами факт обізнаності ОСОБА_1 стосовно його причетності до дорожньо-транспортної пригоди, на користь чого свідчать: незначний характер механічних пошкоджень транспортних засобів, особливо під його керуванням - заднього лівого колеса, його поведінка, який не зупинявся та не гальмував, пояснення не лише свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , які перебували у автомобілі під керуванням ОСОБА_1 , а і свідка ОСОБА_3 , а також потерпілого, які безпосередньо сприймались апеляційним судом.

Вищевикладене є свідченням того, що поліцейськими, у цьому конкретному випадку, не було дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, установлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати усі установлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Тоді як сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути беззаперечним доказом доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за фактом залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди та вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю - алкоголю, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки наявність у його діях складу даних адміністративних правопорушень не підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки при перевірці доводів апеляційної скарги установлено відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, то постанова судді у цій її частині підлягає скасуванню, а провадження у даній справі стосовно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю.

Проте, з огляду на підтвердження доведеності вини останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його слід вважати винним у його вчиненні із накладеним суддею стягненням у межах санкції даної статті.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 в частині визнання його винним за ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження по справі у цій частині закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП

Вважати ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В решті постанову судді - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: