П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №704/1322/24
10.01.2025 року м.Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Москаленко І.В. розглянувши матеріали, які надійшли з ВПД № 1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки,

за ч. 4 ст. 156 КУпАП, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 025523 від 22.10.2024 року, ОСОБА_1 22.10.2024 року близько 13.50 год. на території щоденного ринку, що по вул. Соборна в м. Тальне, Звенигородського району Черкаської області, здійснила продаж з рук однієї пляшки горілки домашнього виробництва в пляшці об`ємом 0,5 л., за 50 грн. ОСОБА_2 , чим порушила норми п. 7 ч. 2 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що вона не здійснює торгівлі з рук, оскільки здійснює торгівлю продуктами харчування на території щоденного ринку, що по вул. Соборна, 32 м. Тальне у спеціально відведеному місці, визначеному адміністрацією ринку. В матеріалах справи не міститься жодного доказу продажу нею горілки домашнього виробництва, а в протоколі зазначено, що жодних заборонених до продажу товарів в неї виявлено не було і також коштів не вилучалось. Також відсутні будь-які фото докази її вини. Крім того, в матеріалах справи не міститься жодних доказів про те, що знайдена у ОСОБА_2 речовина, дійсно є «горілкою домашнього виробництва». ОСОБА_1 стверджує, що факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а це вказує на те, що станом на момент складання протоколу в її діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП. Також просила суд розглядати справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

В силу п. 7 ч. 2 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння в тому числі з рук, лотків.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст.156 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Відповідно до ч.3 ст. 156 КУпАП адміністративна відповідальність настає за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.

Відповідно до положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольними напоями є продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2% об`ємних одиниць, які належать до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 від 22.10.2024 року останній зазначив, що 22.10.2024 року близько 13.50 год. він придбав 0,5 л. самогону у ОСОБА_1 .

У наданому на розгляд суду протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що будь-які речі не вилучалися, огляд не проводився.

Таким чином адміністративні матеріали не містять жодних відомостей про вилучення такого алкоголю та проведення відповідних досліджень для встановлення його виду та інших істотних ознак приналежності до групи алкогольних напоїв. Окрім того, висновок про придбання алкогольного напою домашнього виробництва (самогон) у гр. ОСОБА_1 працівниками поліції зроблено виключно зі слів ОСОБА_2 , інших доказів на підтвердження даного факту не надано.

Згідно даних відкритих джерел, самогон, сивуха, первак, самогінка - міцний (40 - 60 %) спиртний напій домашнього виробництва, що виготовляється шляхом перегонки браги через саморобні або заводського виробництва апарати. Таким чином, зважаючи на спосіб його виготовлення самогон не належить до алкогольних напоїв, визначених ст. 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Суд оцінює критично письмові пояснення ОСОБА_2 та звертає увагу, що сам факт вказання особою на придбання у іншої особи алкогольного напою не може бути достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 КУпАп та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення правомірності свого рішення. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

Також матеріали не містять жодних відомостей про долю грошових коштів, нібито отриманих ОСОБА_1 внаслідок такого продажу, відомості про вилучення таких коштів у матеріалах справи відсутні.

Крім того, матеріали справи не містять доказів про притягнення протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 чи ч.3 ст. 156 КУпАП, оскільки відповідальність за ч.4 ст. 156 КУпАП наступає за дії, передбачені ч.1 чи ч.3 цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення цієї статті.

Згідно зі ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкримінованих їй діяннях та наявності у її діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 156, ст. 247, ст. ст. 283, 284, КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И ЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Тальнівський районний суд Черкаської області

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В.Москаленко