Справа № 156/1400/24
Провадження № 3/156/30/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М. О., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , працює водієм у ТОВ «Онур»,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисник ОСОБА_1 адвокат Колодійчук Н.В.,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 10, 63 Конституції України, особам роз`яснено,

в с т а н о в и л а:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

29.10.2024 року о 08:14 год. в смт. Іваничі, вул. 8-го Березня, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом Mersedes Benz Arocs 963-8-g, д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у медичному закладі та підтверджується висновком медичного закладу № 84 від 29.10.2024 року. Від керуванням транспортним засобом відсторонений.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Діяння ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Зазначив, що дійсно у той день керував транспортним засобом, коли виїхав з бази ТОВ «Онур», перед тим оглянувши транспортний засіб, його зупинили працівники поліції, які ствердили, що у автомобілі, яким він керував, не підсвічувався номерний знак. Однак він звернув увагу, що номерний знак світився. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, із результатом не погодився та самостійно запропонував проїхати на повторний огляд до медичного закладу, у медичному закладі він також пройшов огляд. Наголосив, що він не згідний із причиною зупинки його транспортного засобу працівниками поліції та результатами огляду у медичному закладі, оскільки алкоголь вживав за 48 год. до його зупинки.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Колодійчук Н.В. підтримала позицію свого підзахисного та свої заперечення викладені у письмовому поясненні долученому до матеріалів справи, просила закрити адміністративне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 ч. 1 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного ( наркотичного ) сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів;- порушення мови;- виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;- поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 частин 1 визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Згідно з положеннями ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Протокол серії ЕПР 1 № 161363 від 29.10.2024 року складений уповноваженою на те посадовою особою, в межах наданих їй повноважень, відповідає вимогам ст. ст. 255, 256 КУпАП та в силу ст. 251 КУпАП є доказом у справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується такими дослідженими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 161363 від 29.10.2024 року, в якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапортом ЄО № 2370 від 29.10.2024 року в якому зазначено, що 29.10.2024 року було зупинено вантажний т/з під керуванням ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- висновком щодо результатів медичного огляду алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.10.2024 року за № 84, у якому зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

- копією тесту № 459 від 29.10.2024 року «Alcotest Drager 6820», результат якого позитивний 0,31 ‰.

- письмовим поясненням від 29.10.2024 року ОСОБА_1 в якому він відмовився надати пояснення відповідно до ст. 63 Конституції України;

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6820». Результат огляду на стан сп`яніння: огляд позитивний - 0,31 %.

- зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 161363 від 29.10.2024 року гр. ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Р. Кошелюка;

- відеозаписами на DVD-R диску на яких зафіксовано зупинку транспортного засобу відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», яким керував ОСОБА_1 (особу було встановлено). При перевірці документів, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Результат приладу «Драгер» виявився позитивним - 0,31 проміле, однак ОСОБА_1 не погодився із результатом, виявив бажання проїхати у медичний заклад для повторного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У медичному закладі ОСОБА_1 пройшов повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотесту, результат виявився позитивним 0,30 проміле. Був складений висновок, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, не встановлено.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції, щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

Щодо твердження захисника Колодійчук Н.В., про невірне зазначення адреси проживання ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що відеозаписом, який міститься в матеріалах справи зафіксовано, що особу правопорушника було встановлено згідно його документів, а зазначення інформації про місце проживання порушника фіксується безпосередньо із слів водія або із бази даних органу Національної поліції чи наданих ним документів. Копія витягу з реєстру територіальної громади № 2023/002044163, що надана захисником в судове засідання сформована ще 08.03.2023 року. Невірна інформація щодо місця проживання чи реєстрації порушника, в даному випадку, на думку суду, не спростовує вчинення ним адміністративного правопорушення та його винуватість.

Твердження захисника Колодійчук Н.В., щодо відсутності документів у матеріалах справи, а саме сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на газоаналізатор «Alcotest 6820» суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 проходив повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі за допомогою алкотестеру «Alcotest 6510», який був чинний до 15.12.2024 року (свідоцтво про повірку №5/3-2415), тобто на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, копія якого знаходиться у матеріалах справи.

Наказом Держлікслужби України № 1529 від 29.12.2014 «Про державну реєстрацію медичних виробів» затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Номер 43, зазначеного переліку, - це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори Drager Alcotest внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення МОЗ України і дозволені для застосування на території України. Отже, усім вказанимвимогам Alcotest Drager 6510 відповідає, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою сертифікованого приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6510, термін повірки (калібрування) якого не сплинув на час огляду, оскільки був проведений 15.12.2023, тобто в межах допустимого строку (до 15.12.2024).

Не заслуговують на увагу також твердження захисника Колодійчук Н.В. про те, що ОСОБА_1 не отримував акт огляду проведений поліцейським відповідно до п. 10 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 був складений відповідно до медичного висновку від 29.10.2024 року, тобто при повторному огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який був проведений медичними працівниками. На відео записі зафіксовано, як лікар ОСОБА_2 ознайомила ОСОБА_1 із змістом висновку щодо результатів медичного огляду та вручила його копію останньому.

Суд також критично оцінює твердження захисника ОСОБА_3 про те, що розбіжність у Акті медичного огляду та Висновку щодо результатів медичного огляду номерів алкотесту (№ 028813 та № 02813) та те, що лікар ОСОБА_2 , не є лікарем наркологом, як зазначено у Акті та Висновку медичного огляду, є підставою для визнання результатів цього огляду недійсними. За результатами досліджених доказів судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі здійснювався 29.10.2024 року, весь огляд на стан сп`яніння фіксувався на бодікамеру працівників поліції, всі документи були складені 29.10.2024 року, щодо однієї і тієї ж особи, у Акті та Висновку медичного огляду зазначено, що ОСОБА_1 був направлений на огляд працівником поліції 08:06 год. 29.10.2024 року, у двох документах зазначено, що лікар ОСОБА_2 проводила огляд, а отже суд приходить до висновку, що документи складені щодо однієї і тієї ж події та особи, а саме проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, згідно наказу від 15.04.2024 року № 25-ОД, що міститься в матеріалах справи, лікар ОСОБА_2 включена до переліку осіб, яким надано право проводити огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Крім цього дані Акт та Висновок медичного огляду підписані лікарем ОСОБА_2 , про що свідчить її підпис в документах. Заповнення бланків Акту та Висновку медичного огляду здійснювалося лікарем ОСОБА_2 - 29.10.2024 року, що підтверджують відеозаписи з бодікамери працівників поліції.

Не заслуговують на увагу доводи захисника Колодійчук Н.В., щодо цілісності пакета трубки для продувки та не оголошення результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у медичному закладі, оскільки ці доводи спростовуються відеозаписами із нагрудної камери працівника поліції. На відеозаписі № 10000__0015А, 05:00 - 05:40 хв. зафіксовано розпакування при ОСОБА_1 мундштуку до газоаналізатору, зауважень від останнього не надходило, зафіксовано проголошення результату огляду ОСОБА_1 , крім того, останній особисто переглянув на приладі "Драгер" результат пройденого огляду.

Що стосується заперечень захисника Колодійчук Н.В. та ОСОБА_1 в частині зупинки транспортного засобу працівниками поліції судом встановлено наступне. Відеозаписом № 10000__0013А підтверджується, що працівник поліції чітко зазначив причину зупинки транспортного засобу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України про національну поліцію» (очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу) не закріплена належним чином підсвітка номерного знаку автомобіля.

Суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, законодавець поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння. ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, чим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. Отже, з огляду на правовий аналіз норм ПДР, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

Аналізуючи доводи захисника про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, а тому не є належним доказом у справі, суд зазначає, що з долучених до матеріалів відеозаписів події вбачається, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію за допомогою засобів, які хоча і не ведуть безперервну відеозйомку (всього сім файлів), але такі є логічним продовженням один одного, а обставини вчинення правопорушення: а саме рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , проходження ним огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, а отже сам факт відсутності безперервності зйомки під час несення служби працівниками поліції не є підставою для визнання відеозаписів недопустимими доказами. Під час проходження у медичному закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння відеофіксація цих обставин не переривалась. Отже, вказаний відеозапис є чітким, містить всі необхідні для кваліфікації дій правопорушника обставини, отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, відеоматеріали чітко відображають обставини, які мають значення для справи, є допустимими доказами, узгоджуються з іншими доказами по справі та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами. На переконання суду, інформація, що міститься на відеозаписах, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях водія ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

V. Накладення стягнення

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

При вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Суддею враховано характер вчиненого правопорушення, яке містить в собі суспільно-небезпечне діяння: дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху (водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб), загрожує їх життю, здоров`ю, тяжких імовірних наслідків; дані про особу (до адміністративної відповідальності правопорушник притягується вперше), майновий стан (працює), ступінь його вини, поведінку правопорушника під час та після вчинення правопорушення та вважає необхідним застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.

Відповідно до довідки відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В» та »С».

Отже, суд застосовує щодо ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

VІ. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то суддя вважає за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 9, 33, 34, 35, 40 - 1, 256, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

п о с т а н о в и л а :

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови. Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУДКСУ у Волинській області; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0003001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області

Суддя М. О. Федечко