Справа № 156/1620/24
Провадження № 3/156/92/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел.Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.12.2024, о 23 год. 20 хв., за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме ображав останню нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, однак до реальних дій не вдався, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав, щиро розкаявся, просив суворо не карати та зобов`язався більше таких дій не вчиняти.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно із п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Провина ОСОБА_1 , окрім визнання останнім своєї вини, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №758720 від 18.12.2024, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- рапортом за фактом звернення ОСОБА_2 на лінію «102» про те, що її син ОСОБА_1 вчиняє стосовно неї протиправні дії;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до яких 18.12.2024 близько 23 год. 10 хв. вона викликала поліцію та швидку через те, що за місцем мешкання її син ОСОБА_1 , будучи в стані сп`яніння, вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, однак до реальних дій не вдався;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який не оспорював викладені у протоколі обставини.

Слід зауважити, що за результатами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства уповноваженою службовою особою винесено щодо ОСОБА_1 терміновий заборонний припис із забороною у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 3 дні.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Таким, чином, суд та кваліфікує дії ОСОБА_1 , як домашнє насильство психологічного характеру щодо потерпілої ОСОБА_2 та приходить до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У даному випадку, суд вважає, що дії ОСОБА_1 мають малозначний характер, оскільки вчинене правопорушення хоча і містило у собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що його характеризують, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

Також суд враховує щире каяття ОСОБА_1 , відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, а також відомостей щодо завдання шкоди внаслідок вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи обставини справи, а також відомості про особу порушника та ступінь його вини, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за малозначністю і оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст.22, ст.173-2, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня її винесення до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги чи протесту прокурора до органу, який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя: Н.Н. Комзюк