Справа № 159/8000/24
Провадження № 3/159/119/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Грідяєва М.В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Саджава Богородчанського району Івано-Франківської області, громадянина України, освіта вища, одружений, працює: військова частина НОМЕР_1 командир взводу охорони, старший лейтенант, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, в ході проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №34 від 04.10.2024 року було встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 , являючись військовою службовою особою, а саме командиром 2 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.1, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV, статті 4 Розділу І Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV, в особливий період, недбало виконуючи свої службові обов`язки, маючи реальну можливість, не виконав розпорядження начальника штабу військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №45 щодо подання до 02.07.2024 року командиру військової частини НОМЕР_1 рапорту зі зазначенням переліку військовослужбовців, які здійснюють оборону та охорону об`єктів державного значення національної транспортної системи України за червень 2024 року, зокрема солдата ОСОБА_2 , передбачав можливість невиплати солдату ОСОБА_2 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, але легковажно розраховував на відвернення цих наслідків, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. При нарахуванні та виплаті солдату ОСОБА_2 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 не враховано період виконання ним бойових (спеціальних) завдань у червні 2024 року з 13.06.2024 року по 30.06.2024 року (18 днів). Крім того, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №34 від 04.10.2024 року було внесено зміни до наказу "Про виплату додаткової винагороди за червень 2024 року" від 05.07.2024 року №937 та проведено виплати додаткової винагороди за період безпосередньої участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури оператору-стрільцю 1 відділення охорони 2 взводу охорони 2 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 26 грудня 2024 року ОСОБА_1 з протоколом не погодився, пояснив, що солдат ОСОБА_2 в вказаний період червня знаходився у відрядженні на об`єкті охорони № НОМЕР_2 і там виконував бойові (спеціальні) завдання, а він є командиром об`єкта охорони №6, саме командир об`єкта №7 мав подавати рапорт на виплату солдату ОСОБА_2 додаткової винагороди, оскільки згідно розпорядження начальника штабу першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №45, до періоду безпосереднього виконання бойових (спеціальних) завдань не включаються періоди перебування військовослужбовців у відрядженні. Просить суд провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 26.12.2024 року показав, що дійсно в червні 2024 року знаходився у відрядження на об`єкті охорони № НОМЕР_2 та в період вказаний в протоколі не перебував на об`єкті охорони № НОМЕР_3 , додаткову винагороду йому виплачено в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 26.12.2024 року пояснив, що він є командиром 2 роти НОМЕР_4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 в період з 16.06.2024 року по 30.06.2024 року перебував у відрядженні на об`єкті охорони № НОМЕР_2 , в зв`язку з чим ОСОБА_1 згіднорозпорядження начальника штабу першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №45, цей період перебування ОСОБА_2 не включив до періоду безпосереднього виконання бойових (спеціальних) завдань, командир об`єкта охорони №6 мав подати рапорт на виплату додаткової винагороди солдату ОСОБА_2 .

Вислухавши ОСОБА_1 , опитавши свідків, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали до нього, суд вважає, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення з наступних підстав.

При розгляді справ суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпроАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпроАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпроАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпроАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.

Частина 2 ст.172-15 КУпроАП передбачає правопорушення у вигляді недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення. Відповідальність за ст.172-15 КУпроАП можлива у разі, якщо за ці ж фактичні дії (бездіяльність) не передбачена відповідальність іншими спеціальними нормами.

Згідно з положеннями КУпроАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст.251 КУпроАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він недбале ставився до служби а саме не виконав розпорядження начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №45 щодо подання до 02.07.2024 року командиру ВЧ НОМЕР_1 рапорту з зазначенням переліку військовослужбовців, які здійснюють оборону та охорону об`єктів державного значення національної транспортної системи України за червень 2024 року, зокрема передбачав можливість невиплати солдату ОСОБА_2 додаткової винагороди, легковажно розраховував на відвернення цих наслідків, що призвело до неврахування вказаного в протоколі періоду в період виконання ОСОБА_2 бойових (спеціальних) завдань у червні 2024 року з 13.06.2024 року по 30.06.2024 року.

В судовому засіданні встановлено, що у вказаний період а саме з 13.06.2024 року по 30.06.2024 року солдат ОСОБА_2 перебував у відрядженні на об`єкті №7 і не був у підпорядкуванні командира 2 взводу охорони 2 роти охорони і батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , на підставі розпорядження начальника штабу першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №45 цей період перебування ОСОБА_2 у відрядженні не був включений до періоду безпосереднього виконання бойових (спеціальних) завдань ОСОБА_1 , вказані дії повинен був здійснити командир об`єкта охорони №6.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладені в протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам по справі.

Суд вважає, недбале ставлення до військової служби в діях командира взводу охорони військової частини старшого лейтенанта ОСОБА_1 відсутнє.

З врахуванням викладеного, вважаю, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, так як в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпроАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпроАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст.ст.172-15, 247 п.1, 251-252, 266, 283, 284 ч.1 п.3, 285, 287-289 КУпроАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпроАП - закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

СуддяМ. В. Грідяєва