Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер справи 753/3857/24

номер провадження 33/824/988/2025

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лапчевської О.Ф., вирішуючи питання про відповідність апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року /суддя Мицик Ю.С./ вимогам ст. 294 КУпАП

у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в інтересах ОСОБА_1 адвокат Туровський В.В. 12 квітня 2024 року вже подавав апеляційну скаргу, яка постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року залишена без задоволення, а постанова Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року - без змін.

Таким чином, відповідно до статті 294 КУпАП, постанова суду першої інстанції та постанова апеляційного суду набрали законної сили. При цьому, відповідно до вимог ч. 10 ст. 294 КУпАП, постанова апеляційного суду набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Однак, на дивлячись на вищезазначені вимоги закону, 18 червня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП разом з апеляційною скаргою, яку ОСОБА_1 особисто підписав та направив до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року повернуто особі, що її подала, оскільки останній вже скористався наданим йому законом правом на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року і повторне апеляційне оскарження постанови суду законом не передбачено.

Після цього, ОСОБА_1 ще чотири рази, а саме в липні, серпні та вересні та листопаді 2024 року звертався з апеляційними скаргами, які постановами Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року, 16 серпня 2024 року, 19 вересня 2024 року та 21 листопада 2024 року були повернуті ОСОБА_1

02 грудня 2024 року ОСОБА_1 вкотре звернувся з апеляційною скаргою на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року, і така апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, зважаючи на те, що ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Туровського В.В. вже реалізував своє право на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду від 2 квітня 2024 року, за результатами розгляду якої Київським апеляційним судом ухвалено остаточну постанову про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду без змін.

При цьому, повторне оскарження постанови суду першої інстанції, яка вже набрала законної сили після її перегляду судом апеляційної інстанції, нормами КУпАП не передбачено.

Положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п.40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03 квітня 2008 року, визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути предметом повторного апеляційного перегляду та має бути повернута. При цьому, неодноразові звернення ОСОБА_1 з апеляційними скаргами свідчать про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, оскільки законодавством не передбачено подача двох або більше ідентичних апеляційних скарг від однієї і тієї ж особи, які містять однакові доводи та межі апеляційного оскарження на одне і теж судове рішення.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Лапчевська О.Ф.