Справа № 567/1953/24
Провадження №3/567/27/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 ,

за ст.185 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 157046 від 21.11.2024 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення при наступних обставинах - 21.11.2024 року о 12 год. 12 хв. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 не виконав неодноразові законні розпорядження про припинення правопорушення, а саме шарпав працівників поліції, при цьому поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив злісну непокору вимозі поліцейського.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Письмових пояснень з викладом своїх заперечень щодо суті правопорушень, вчинення яких ставиться ОСОБА_2 у провину, а також клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, а відтак суд не вбачає перешкод та вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. ОСОБА_1 мав достатньо часу для пошуку захисника для представництва своїх інтересів у суді, проте таким правом не скористався, як і не скористався правом викласти свої доводи або письмові заперечення та надати свої докази на спростування обставин правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, заходів для особистої явки або явки обраного ним захисника з метою участі у судовому засіданні не вживав.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, за наведених вище обставин, суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність суб`єктивних та об`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність складу адміністративного правопорушення визнається КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, полягає зокрема у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» зазначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Таким чином, з формулювання суті адміністративного правопорушення, яка наведена у вищезазначеному протоколі не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню, або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, так як не зазначено, яка саме вимога працівника поліції була звернена до ОСОБА_1 та ним не була виконана, зокрема, чи була така вимога законною, наполегливою, неодноразово повтореною. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутній опис обставин, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 непокори законної вимоги працівника поліції, а саме, в чому полягала вимога поліцейського, виконання якої ОСОБА_1 категорично відмовлявся б здійснювати, кого саме і за який одяг шарпав ОСОБА_1 .

З досліджених судом доказів не встановлено обставин, так як вони викладені у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі, зокрема, з відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

У складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №157046 від 21.11.2024 року зазначено, що останній не виконав неодноразові законні розпорядження про припинення правопорушення, що полягали у шарпанні працівників поліції, при цьому поводив себе зухвало та нахабно, відтак вчинив злісну непокору вимозі поліцейського.

Проте з долученого до матеріалів справи відеозапису, який був досліджений судом, не було встановлено, що ОСОБА_1 у присутності працівників поліції поводив себе саме таким чином, як зазначено у протоколі, як і не було встановлено, що працівник поліції звертався до ОСОБА_1 з вимогою припинити правопорушення. Сама відмова ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського поїхати з ними у зв`язку з розшуком його ТЦК, не свідчись про вчинення останнім злісної непокори вимозі поліцейського. Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження перебування ОСОБА_1 у розшуку у зв`язку з повідомленням ТЦК.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 27.11.2024 р. ОСОБА_1 з 24.11.2024 р. перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації.

На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 21.11.2024 року, надано рапорти інспекторів СРПП ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області та протокол про адміністративне затримання.

Водночас, рапорти працівників поліції не можуть бути достатніми доказами у справі, оскільки зміст вказаних рапортів формується працівником поліції самостійно, без посилання на будь-які об`єктивні докази. Інших доказів фактичних обставин адміністративного правопорушення, в матеріалах справи не міститься.

Свідки подій та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується лише на рапортах працівників поліції щодо обставин, викладених у протоколі.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей та доказів вчинення ОСОБА_1 саме злісної непокори законному розпорядженню поліцейського, що полягають у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до працівників поліції.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст.185 КУпАП з конкретизацією суті порушення.

Також, суд зазначає, що саме по собі зазначення про можливе ухилення особи від військової служби, не є злісною непокорою законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а є підставою для повідомлення ТЦК про виявлену особу та її місцезнаходження.

Оцінюючи надані по справі про адміністративне правопорушення докази, суд приходить до висновку, що з матеріалів справи не вбачається вчинення 21.11.2024 року ОСОБА_1 дій, передбачених ст. 185 КУпАП, а саме вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Таким чином, суд приходить до переконання, що обставини адміністративного правопорушення, так як вони викладені у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі, не відповідають обставинам справи та не підтверджуються доказами дослідженими у судовому засіданні, а протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, суд приходить до переконання, що в протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р., заява № 926/08), в яких серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, а саме за відсутності достатніх та переконливих доказів вчинення правопорушення, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.283 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 13.01.2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.