Справа № 164/2485/23 Провадження №33/802/55/25 Головуючий у 1 інстанції:Невар О. В.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 22 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04 грудня 2023 року біля 08 год 27 хв, на вул. Незалежності в селищі Маневичі. Камінь-Каширського району Волинської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes - Benz C200» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати, як незаконну через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Вказує, що розгляд даної справи 21 листопада 2024 року безпідставно відбувся у його відсутності, попри подане ним на адресу суду клопотання про його відкладення через перебування на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, яке без будь-яких обґрунтованих підстав, суддею взято до уваги не було чим порушено його право на захист, тобто позбавлено його процесуальної можливості реалізувати право на правничу допомогу, задля захисту його інтересів у даній справі у суді. У зв`язку із вищевикладеним, просить оскаржувану ним постанову судді першої інстанції від 22 листопада 2024 року скасувати та прийняти нову постанову. Також просить поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений із поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги в частині поважності підстав поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду, вважаю наведені апелянтом причини пропуску строку поважними, а клопотання підставним.

ОСОБА_1 , на розгляд даної справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився. Подав письмове клопотання про її розгляд у його відсутності, із проханням повідомлення про прийняте у даній справі рішення. А, тому, розгляд даної справи проводиться у його відсутності на підставі наявних у матеріалах даної справи доказів та з урахуванням доводів поданої ним апеляційної скарги. Основні мотиви незгоди із постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 пов`язує із розглядом даної справи у його відсутності що, як він вважає, стало наслідком порушення його права на захист.

Змістом адміністративних матеріалів стверджується, що ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином своєчасно повідомлений по час та місце розгляду даної справи у Маневицькому районному суді 21 листопада 2024 року о 16 год 00 хв, в судове засідання не з`явився, подавав на адресу суду письмову заяву про відкладення її розгляду, у зв`язку із його перебуванням на стаціонарному лікуванні у Маневицькій ЦРЛ.

Поміж тим, стверджуючи про порушення його права на захист через позбавлення процесуальної можливості скористатись правом на правничу допомогу ОСОБА_1 , на розгляд даної справи не з`явився і до суду апеляційної інстанції, подавши письмову заяву про її розгляд у його відсутності.

Матеріалами даної справи також стверджується, що 10 травня 2024 року ОСОБА_1 , на адресу суду першої інстанції подавав письмову заяву про відкладення розгляду даної справи із підстав залучення захисника, який упродовж усього її судового розгляду, як у суді першої, так і апеляційної інстанцій, залучений не був.

Беручи до уваги практику ЄСПЛ, а саме рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Тому, оцінюючи таку процесуальну поведінку особи, щодо якої у судовому порядку вирішувалось питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, своєчасне та належне її сповіщення про час та місце розгляду даної справи у суді, вважаю, що її розгляд проведено у його відсутності цілком на законних підставах що, у тому числі, узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, тому підстав стверджувати про порушення права ОСОБА_1 на захист, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено.

Більше того, у кожному конкретному випадку, реалізація учасником будь-якого судового провадження процесуальних прав, якими він наділений, не повинна бути спрямована на зловживання такими правами, а сама лише формальна вказівка про судовий розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дає підстав для скасування законної за своїм змістом постанови судді.

Також є безпідставними доводи ОСОБА_1 про незаконність зупинки транспортного засобу під його керуванням, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано.

Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції).

У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Тоді як сам факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення ним не заперечується та доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 070154 від 04 грудня 2023 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у нього в ході огляду ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Alcotestr Drager 6810» від 04 грудня 2023 року із результатом - 0, 56 ‰; висновком лікаря, що проводив огляд, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 04 грудня 2023 року, яким установлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння; довідкою начальника відділення Сергія НАЗАРУКА, що згідно відомостей ГСЦ МВС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував дозвільний документ на право керування транспортним засобом, що цілком підставо було враховано судом при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.

Зазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, цілком обґрунтовано взяті до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими та підтверджений судом.

Наведене у своїй сукупності, свідчить про правильність висновків судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, також надано не було, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 22 листопада 2024 року.

Подану ним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 22 листопада 2024 року стосовно нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: