ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/819/14/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року місто Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Базіль Л.В., секретар судового засідання Андреєва В.В., за участю ОСОБА_1 , адвоката Ковальової Ірини Василівни, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката Ковальової Ірини Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Ковальова І.В., діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2024 року, винести постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом обставини дорожньо-транспортної події з`ясовано неповно та необ`єктивно; передчасно та безпідставно визнано відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що при виїзді з другорядної дороги (Ладичука) на головну дорогу (вул. Університетська) розташовано дорожній знак 2.1 (надати дорогу), на що водій ОСОБА_2 не звернув уваги задля дотримання вимог п.16.11 ПДР. Вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку про необачність саме водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі.

Заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Ковальову І.В., які надали пояснення на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Проте вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Закриваючи провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_2 , суд першої інстанції зазначив, що транспортний засіб Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , буксируючи на металевому тросі транспортний засіб Geely MK, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 по другорядній дорозі, позначеною дорожнім знаком 2.1.(надати дорогу), який на той момент, як до перехрестя під`їжджав транспортний засіб Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , вже перетнув перехрестя та з об`єктивних причин вже ніяк не міг не закінчити маневр. На перехресті залишався тільки автомобіль Geely MK, номерний знак НОМЕР_2 , який водій ОСОБА_1 мав би бачити, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, хоч і виконував рух по головній дорозі.

За викладеного суд дійшов висновку про те, що факт порушення водієм ОСОБА_2 п. 16.11 Правил дорожнього руху, який би знаходився у прямому причинному зв`язку із його наслідками, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та наголошує, що предметом судового розгляду був протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , а тому суд першої інстанції не мав право вирішувати питання про відповідність закону дій чи бездіяльності іншого водія ОСОБА_1 , відносно якого протокол не складався.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про не доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, та закону.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 125986 від 09.09.2024 року (а.с.1, 2), ОСОБА_2 09.09.2024 року о 12 год. 50 хв. в м. Херсон, вул. Університетська, 22, керуючи транспортним засобом Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1 , буксируючи на металевому тросі транспортний засіб Geely MK, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 по другорядній дорозі, позначеною дорожнім знаком 2.1.(надати дорогу), не надав переваги в русі транспортному засобу Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався по головній дорозі, позначеною дорожнім знаком 2.3 (головна дорога), та скоїв зіткнення з транспортним засобом, що ним буксувався, а саме Geely MK, номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 , порушив п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До протоколу додана схема місця ДТП від 09.09.2024 року (а.с.3-4), в якій відображено обставини зіткнення транспортних засобів та видимі пошкодження транспортних засобів.

Згідно вимог п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Суд першої інстанції належним чином не проаналізував та не співставив фактичні дані, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що факт порушення водієм ОСОБА_2 п. 16.11 Правил дорожнього руху на перехресті нерівнозначних доріг відсутній, не звернув уваги, що згідно вимог вказаних правил дорожнього руху, саме на водія транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, покладено обов`язок надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Та обставина, що транспортний засіб Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , здійснював буксурування на металевому тросі транспортного засобу Geely MK, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , не може бути винятком із вказаних правил, оскільки в даному випадку вказані транспортні засоби слід розглядати як одне ціле, а тому посилання суду на те, що транспортний засіб Geely MK не міг з об`єктивних причин закінчити маневр, як на підставу відсутності в діях водія ОСОБА_2 порушення п.16.11 ПДР за фактичних обставин цієї справи, є не обґрунтованим.

Апеляційний суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, що саме невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 16.11 ПДР України, а саме ненадання ним на перехресті нерівнозначних доріг (він на автомобілі рухався другорядною дорогою та здійснював при цьому буксирування іншого т/з) дороги транспортному засобу який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, стало причиною ДТП, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відтак постанову суду не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому її належить скасувати, та враховуючи, що на момент розгляду справи апеляційним судом закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП, провадження у справі слід закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

При цьому апеляційний суд зауважує, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Таким чином, вина особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 п.7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката Ковальової Ірини Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 03 грудня 2024 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, якою провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, - скасувати, провадження у вказаній справі закрити за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду Л.В. Базіль