П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.01.2025 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, працюючої маркетологом в АТ «Фармак», місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

02.03.2024 року о 01.35 год. у м. Львові по вул. Кульпарківська, 73 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 6820 (номер приладу 0114), результат - 0,40 проміле, що зафіксовано у даних тесту №1727.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечила, вказала, що 02.03.2024 року в нічний час повинна була забрати дитину із залізничного вокзалу у м. Львові. Тому на своєму службовому автомобілі Volkswagen поїхала в напрямку вокзалу, коли виїхала на вул. Кульпарківську, її автомобіль заглох, вона його знову завела, але це спричинило миготіння фар, яке помітили працівники поліції, що пересувалися на патрульному автомобілі. В результаті її було зупинено та в ході спілкування працівники поліції повідомили, що від неї пахне алкоголем і запитали причину цього. Вона повідомила, що в неї в автомобілі сильний омивач скла, який має у своєму складі спирт. Крім цього, вона вживала кефір. Однак, працівники поліції наполягали на тому, щоб вона пройшла перевірку на «Драгері». Погодившись на це, вона пройшла перевірку, яка показала вміст алкоголю 0,40 проміле. В медичний заклад вона не їхала, тому що переживала за дитину, однак, після того, як працівники поліції забрали з вокзалу її сина і відвезли його разом з нею додому, вона просилася пройти огляд у медичному закладі, в чому їй відмовили, пояснивши, що уже оформлено усі адміністративні матеріали.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Савка Т.В. підтримав пояснення своєї підзахисної і просив провадження у справі закрити з підстав відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, наголосив, що ОСОБА_1 у зв`язку із зупинкою її транспортного засобу працівниками поліції перебувала у стресовому стані, тому, проходячи огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, була дезорієнтована, в тому числі й щодо можливості проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. У свою чергу, працівники поліції фактично відмовили її від цього. Також останні не врахували, що ОСОБА_1 як матір турбувалася за свого сина, який очікував її на залізничному вокзалі, тому вона була обмежена в часі. Після того, як були оформлені адміністративні матеріали і працівники поліції доставили ОСОБА_1 та її сина додому, водій просила відвезти її до медичного закладу на огляд, однак, працівники поліції їй в цьому безпідставно відмовили. З урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживала, захисник вважає порушеною працівниками поліції процедуру проведення огляду водія на стан сп`яніння, що виключає, на його переконання, можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В ході розгляду справи захисником заявлялося клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, як він ствердив, можуть підтвердити, що після доставки ОСОБА_1 додому остання вимагала у працівників поліції надати їй можливість повторно пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Однак, судом було відмовлено у задоволенні даного клопотання, оскільки заявлені для допиту свідки не були безпосередніми очевидцями процедури проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, учасниками події не були, тому їм об`єктивно не можуть бути відомі обставини проходження такого огляду та оформлення адміністративних матеріалів. Більш того, вказані свідки є родичами ОСОБА_1 , а, отже, заінтересованими особами, і обставини, які відомі останнім, згідно поданого клопотання про їх допит стосуються подій, які відбувалися поза межами адміністративної процедури, що не можуть мати стосунку до справи і не впливають на досліджувані у справі докази.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи, зокрема, оглянувши в судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції частини 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП, доведена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №634827 від 02.03.2024 року; результатом тесту №1727, проведеного 02.03.2024 року о 01:51 год. з використанням газоаналізатору «Drager Alkotest 6820 ARHК-0114», згідно якого у водія ОСОБА_1 вміст алкоголю у видихуваному повітрі складає 0,40 проміле; безперервним відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів №470707 та №474433 працівників Управління патрульної поліції у Львівській області, яким підтверджується час та обставини вчинення правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд водія на стан сп`яніння здійснювався у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак такого стану (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву, виражене тремтіння пальців рук) та зафіксовано результат тесту газоаналізатора «Drager Alkotest 6820 ARHК-0114» за наслідками тестування ОСОБА_1 - 0,40 проміле; рапортом поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівській області Р. Возного від 02.03.2024 року, відповідно до якого 02.03.2024 року о 01.35 год. екіпажем патрульної поліції у м. Львові по вул. Кульпарківська, 73 було зупинено транспортний засіб Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в якої під час перевірки документів було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву, а тому їй було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за результатами якого виявлено позитивний результат 0,40 проміле.

За таких обставин представленими суду доказами вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Оцінюючи вищевказані пояснення і документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст.130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

При цьому, суд вважає неспроможними доводи сторони захисту про порушення поліцейськими процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Так, з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер поліцейських слідує, що під час виявлення транспортного засобу, який підозріло рухався, працівниками поліції вживалися заходи для його зупинки з увімкненням проблискових маячків червоного та синього кольорів. Водій ОСОБА_1 тривалий час на сигнали поліції не реагувала і продовжувала рух. Коли, зрештою, автомобіль вдалось зупинити, працівники поліції обґрунтували зупинку автомобіля здійсненням водієм руху в комендантську годину.

Наявними відеоматеріалами підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно здійснювала рух автомобілем у м. Львові у комендантську годину (01:35 год.). Згідно з п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху. Відповідно до п.7 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29.12.2021 року, уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, зокрема, у разі порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану. За змістом п.5 вказаного Порядку право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано, в тому числі, уповноваженим особам Національної поліції. Також згідно з п.10 Порядку уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів. Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено правовий режим воєнного стану, який в подальшому неодноразово продовжувався і триває досі. Відповідно до наказу начальника Львівської обласної військової адміністрації №1/22 від 25.02.2022 року «Про запровадження комендантської години на території Львівської області» в області запроваджено комендантську годину з 22.00 год. до 06.00 год., а в подальшому внесеними змінами таку скорочено 00.00 год. до 05.00 год. Відповідно до п.8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №573 від 08.07.2020 року, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Згідно з п.п.2 п.16 даного Порядку патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що ОСОБА_1 пересувалася автомобілем по вулицях м. Львова у комендантську годину, зупинка транспортного засобу останньої з метою перевірки документів відповідає вимогам зазначених вище нормативно-правових актів, які визначають особливості здійснення контролю за пересуванням осіб в умовах воєнного стану та здійснення заходів з виконання правового режиму воєнного стану, в тому числі правил офіційно запровадженої комендантської години. Саме таку підставу для зупинки автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , названо працівниками поліції при роз`ясненні водію ОСОБА_1 причин зупинки. При цьому, такими працівниками поліції чітко вказано ОСОБА_1 на те, що вона здійснює рух у комендантську годину, що заборонено (відеофайл clip-0, часовий проміжок відтворення відеодоріжки - 01:15-01:25).

В подальшому працівниками поліції було вказано водію на наявність в неї ознак сп`яніння, зокрема, запаху алкоголю, та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 на це погодилась, обрала мундштук для продування приладу «Драгер», однак, в подальшому, попри неодноразові роз`яснення працівників поліції, вчиняла дії, спрямовані на ухилення від продування газоаналізатора, курила, затягувала час, що змусило працівників поліції роз`яснити водію наслідки відмови від проходження огляду, а також право пройти такий огляд у медичному закладі (відеофайл clip-0, часові проміжки відтворення відеодоріжки - 08:10-08:50, 09:30-09:40, 11:25-11:30, 11:50-11:56). Все ж водій скористалася можливістю пройти огляд на місці, за результатами такого виявлено позитивний результат на алкоголь 0,40 проміле. Після цього працівниками поліції було роз`яснено водію, що вона має право, попри проходження огляду на місці зупинки, пройти ще огляд у медичному закладі (відеофайл clip-0, часовий проміжок відтворення відеодоріжки - 12:50-13:25). Однак, ОСОБА_1 не виявила бажання проходити огляд в медичному закладі, при цьому, визнала, що пила вино на святкуванні дня народження подруги (відеофайл clip-0, часовий проміжок відтворення відеодоріжки - 13:40-13:50). Після цього працівники поліції в чергове роз`яснили ОСОБА_1 право пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, що дозволило б розвіяти будь-які сумніви у результатах тестування, однак, вкотре водій на це не погодилася (відеофайл clip-0, часовий проміжок відтворення відеодоріжки - 14:00-14:59).

Таким чином, доводи захисника адвоката Савки Т.В. про те, що працівники поліції не забезпечили право ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Поліцейські вжили всі належні заходи для того, щоб водій була поінформована про своє право пройти огляд як на місці зупинки, так і в медичному закладі. Відсутність у водія ОСОБА_1 волі і бажання проходити огляд в медичному закладі не може у даному випадку тлумачитися як незабезпечення працівниками поліції умов водію для такого огляду.

Суд також відхиляє як безпідставні наполягання сторони захисту на тому, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських у даному випадку є неналежним доказом, беручи до уваги, що такий здійснено на виконання положень ч.2 ст.266 КУпАП, є безперервним, без ознак переривання відеозапису, редагування тощо. Усі файли такого відеозапису є послідовними, узгоджуються один з одним за часом та не містять проміжків. А тому, підстав для виключення такого відеозапису з числа належних і допустимих доказів у справі немає.

За наведених обставин доводи сторони захисту про допущені працівниками поліції порушення, неточності при проведенні огляду на стан сп`яніння з використанням пристрою Drager та зумовленість результату тестування водія ОСОБА_1 використанням останньою в автомобілі омивача скла із вмістом спирту є необгрунтованими, такими, що повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами і оцінюються судом як обрана стратегія захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне діяння.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст.130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу порушниці, характер вчиненого нею правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому, стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст.23 КУпАП. При цьому, посилання ОСОБА_1 на тяжкі життєві і сімейні обставини суд оцінює, як спробу згладити свою вину та уникнути визначеної законом відповідальності за скоєне, яка, однак, ніяким чином не спростовує встановлені в ході судового розгляду дійсні обставини справи та наявності усіх передбачених чинним законодавством підстав для призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, визначеного у ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.