ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/41/25 Справа № 243/4317/24 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.В.,

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Кучерука Т.М.,

апеляційну скаргу захисника Кучерука Т.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (оперативний черговий, майор), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2024 року встановлено, що 17.05.2024 о 16 годині 10 хвилин в Донецькій області, траса Н-20 Слов`янськ-Маріуполь(1 км) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkcwagen Golf номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Від керування водія транспортного засобу відсторонено. Проводилася відеофіксація на Motorola Solution VB 400 № 472571. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Кучерук Т.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за ч. 1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова судді першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_1 не доведена, матеріали справи належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення не містять.

Вважає, що рішення суду ґрунтується на фрагментах відеозапису, якими не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та процесуальних документах, складених із порушенням норм чинного законодавства та не у повному обсязі.

Зазначає, що судом невірно надано оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису, рапорту патрульного ТВК м. Слов`янськ.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять інформації про документи, які підтверджують особу та займану посаду ОСОБА_2 , а також відповідного наказу коменданта, яким було підтверджено надання повноважень на здійснення перевірки документів ОСОБА_3 .

Наполягає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. В свою чергу, він відмовився від виконання незаконної вимоги проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, оскільки законом не передбачено проходження такого огляду особою, яка не здійснювала керування транспортним засобом і перебуває поза межами салону автомобіля.

Стверджує, що доказів керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом суду не надано.

Зазначає, що матеріали справи не містять акту огляду особи на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд у найближчий заклад охорони здоров`я.

Зауважує, що судом невірно надано оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, зокрема відеозапису, який не відповідає критерію належності, оскільки він є «порізаним», тобто складається з кількох фрагментів та не є безперервним, що свідчить, що відеозапис змінювався особою, яка копіювала його на диск.

Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиції сторін в суді :

Захисник Кучерук Т.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги захисника Кучерук Т.М., діючого в інтересах ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступного висновку.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина останнього підтверджується дослідженими як судом 1-ї інстанції, так і під час апеляційного розгляду доказами, а саме:

- протоколом серії ААД № 906783 від 17.05.2024, з якого слідує, що 17.05.2024 о 16 годині 10 хвилин в Донецькій області, траса Н-20 Слов`янськ-Маріуполь(1 км) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkcwagen Golf номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинку та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився;

- рапортом поліцейського тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2024, відповідно до якого що 17.05.2024 о 16 годині 10 хвилин на блокпосту «Семенівка» (м. Слов`янськ, Донецької області), ним під час перевірки документів був зупинений транспортний засіб Volkcwagen Golf номерний знак НОМЕР_3 під керуванням військовослужбовця ОСОБА_1 . Під час у ОСОБА_1 вивлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. З метою припинення правопорушення було повідомлено на лінію 102. Після чого на таку подію прибув екіпаж Національної поліції України;

-долученим до матеріалів справи відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, записаними на CD-R диск, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи на блокпосту, про що свідчить обстановка, яка зафіксована відеозаписом, підтвердив факт керування ним транспортним засобом та вживання спиртних напоїв (пляшки горілки), після зупинку транспортного засобу (16:59:00). Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у лікаря-нарколога у медичному закладі, або відмовитись від проходження такого (16:59:57). ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на місці зупинки, потім своєю поведінкою, що виразилась у його ігноруванні проходження та уникання спілкування з працівником поліції, відмовився проходити такий огляд. Після повідомлення працівником поліції, що за таке правопорушення передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту поліцейського, відеозапису подій, що мали місце 17 травня 2024 року за участю ОСОБА_1 , рапорту поліцейського, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ї інстанції щодо відхилення доводів сторони захисту про те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому і не повинен був проходити огляд на встановлення стану сп`яніння, виконуючи незаконну вимогу працівника поліції.

Те, що відеозапис вівся не з початку зупинення автомобіля, на що також звертала увагу сторона захисту як підставу для закриття провадження, пояснюється тим, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду мобільного блокпоста, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» та пунктів 5, 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021р. № 1456 (надалі Порядок №1456) надавало уповноваженим особам підстави для зупинки автомобіля. Тому, такі доводи захисника про безпідставне зупинення автомобіля суд відкидає, вважаючи їх необґрунтованими.

Крім того, закон вимагає видеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

В той же час з наданих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 добровільно та без будь-якого примусу підтвердив факт керування ним транспортним засобом та вживання спиртних напоїв (пляшки горілки), після зупинку транспортного засобу на блокпості (16:59:00).

Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, потім своєю поведінкою ігнорував проходження та уникав спілкування з працівником поліції, тому такою поведінкою фактично відмовився проходити огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Надано судом 1-ї інстанції вірну оцінку доводам сторони захисту щодо незаконності зупинки транспортного засобу. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено на блокпості, про що свідчить обстановка, яка зафіксована відеозаписом, та під час спілкування з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та про такі обставини повідомлено на лінію 102. Після чого на таку подію прибув екіпаж Національної поліції України

За змістом п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456, поліцейський має право здійснювати перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Отже, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», з чим погоджується суд апеляційної інстанції. Тому, порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено, а доводи захисника щодо незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними.

Ба більше, законність вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст.266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, не оспорюючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, наявність або відсутність відповідного направлення на огляд до медичного закладу не впливає на обставини, встановлені під час судового розгляду.

Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає таким, що не підтверджується матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було. У свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2,5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Кучерука Т.М. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Кучерука Т.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин