Справа №534/3165/24
Провадження №3/534/870/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Малюк Марина Вікторівна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, неодруженого, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 172-11 КУпАП, частиною третьою статті 172-20 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшли два протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-11 КУпАП та за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст.172-20 КУпАП.

Згідно із постановою суду від 18.12.2024 згадані справи стосовно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження для спільного розгляду.

Згідно з протоколом серії НОМЕР_1 №440 від 10.12.2024, 09.12.2024 о 15 год 26 хв тимчасово виконуючий обов`язки командира 2 взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону охорони молодший сержант ОСОБА_2 повідомив, що йому зателефонував старший сержант ОСОБА_1 та повідомив, що поїхав до м. Полтава на лікування, таким чином було встановлено факт самовільного залишення місця розташування служби військовослужбовцем призваним за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , гранатометника старшого сержанта ОСОБА_1 , у розташуванні підрозділу охорони був відсутній без поважних причин та який проводив час на свій власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 16 год 35 хв 10.12.2024.

Старший сержант ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду в період з 15 год 26 хв 09.12.2024 по 16 год 35 хв 10.12.2024 перебував поза межами військової частини та не виконував обов`язки військової служби, проводив службовий час на власний розсуд, при цьому органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомляв.

10.12.2024 о 16 год 35 хв старший сержант ОСОБА_1 самостійно прибув до розташування підрозділу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом визнається період, який настає з моменту введення воєнного стану в Україні та охоплює воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до вимог указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 та від 14.03.2022 р. № 133/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. З 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. З 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилини 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Таким чином, військовослужбовець військової служби призваний за мобілізацією старший сержант ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності в умовах особливого періоду за правопорушення, передбачене частиною 4 статті 172-11КУпАП.

Згідно з протоколом серії НОМЕР_1 №442 від 14.12.2024, 13.12.2024 о 15 год 30 хв старший сержант ОСОБА_1 перебував у розташуванні свого підрозділу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, розхитування, не тримання рівноваги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом визнається період, який настає з моменту введення воєнного стану в Україні та охоплює воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до вимог указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 та від 14.03.2022 р. № 133/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. З 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. З 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилини 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. З 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до акту про відмову від проходження медичного огляду від 13.12.2024, складеного начальником штабу 1-го батальйону охорони старшим лейтенантом ОСОБА_3 , командиром 1 роти охорони 1 батальйону охорони капітаном ОСОБА_4 , тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира 1 роти охорони з морально психологічного забезпечення сержантом ОСОБА_5 , старший сержант ОСОБА_1 гранатометник 3 взводу охорони 1 роти охорони 1 батальйону охорони, перебував у визначеному місці розташування підрозділу з явними ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невиразна вимова слів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду.

Будучи повідомленим у встановлений законом порядку про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає повністю, розгляд справи просить провести за його відсутності та просить розстрочити сплату штрафу на чотири місяці, у зв`язку з тим, що він тривалий час перебував на лікуванні, яке потребує значних грошових коштів.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 172-11 КУпАП, суддя зазначає про таке.

Згідно з частиною четвертою статті 172-11 КУпАП дії, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Диспозицією частини першої статті 172-11 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При зіставленні дій, вчинених особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджуються матеріалами справи, із діями, зазначеними в диспозиціях частин першої та третьої статті 172-11 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, яке суд кваліфікує за частиною четвертою статті 172-11 КУпАП. Зокрема, самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.

Винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серія НОМЕР_1 №440 від 10.12.2024, письмовими поясненнями молодшого сержанта ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_6 , рапортом тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 взводу охорони молодшого сержанта ОСОБА_7 .

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень статті 23 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , його вік і стан здоров`я, ступінь вини та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність порушника судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , у межах санкції частини четвертої статті 172-11 КУпАП України, необхідно накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 грн. Таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України та запобігати вчиненню ним нових правопорушень.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 172-20 КУпАП, суддя зазначає про таке.

Згідно з частиною 3 статті 172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Диспозицією частини першої статті 172-20 КУпАП передбачає такі дії, кожна з яких встановлює самостійний склад правопорушення. Зокрема, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При зіставленні дій, вчинених особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджуються матеріалами справи, із діями, зазначеними в диспозиціях частин першої та третьої статті 172-20 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, яке суд кваліфікує за частиною третьою статті 172-20 КУпАП. Зокрема, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена в умовах особливого періоду.

Винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серія НОМЕР_1 №442 від 14.12.2024, актом про відмову від проходження медичного огляду від 13.12.2024, письмовими поясненнями начальника штабу-першого заступника командира першого батальйону охорони старшого лейтенанта ОСОБА_3 , письмовими поясненнями тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника штабу першого батальйону охорони молодшого сержанта ОСОБА_8 , поясненнями правопорушника згідно із протоколом про адміністративне правопорушення.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень статті 23 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , його вік і стан здоров`я, ступінь вини та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність порушника судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , в межах санкції частини третьої статті 172-20 КУпАП України, необхідно накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 18 700 грн. Таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України та запобігати вчиненню ним нових правопорушень.

Згідно з частиною 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, суддя вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення: за частиною 4 статті 172-11 КУпАП - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 грн; за частиною 3 статті 172-20 КУпАП - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 18 700 грн, та на підставі частини 2 статті 36 КУпАП остаточно визначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 18 700 грн в межах санкції, передбаченої частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виплати штрафу, суд враховує таке.

Відповідно до статті 298 КУпАП, постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

За приписами статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до частини другої статті 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже нормами КУпАП передбачено лише розгляд питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адмінарешту, виправних чи громадських робіт, тоді як відстрочка та розстрочка сплати штрафу передбачена законом.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що розстрочка штрафу це надання судом права на оплату штрафу рівними частинами протягом певного терміну, відстрочка штрафу це надання судом права здійснити оплату штрафу з відстроченням платежу на визначений термін (наприклад на один місяць).

Згідно зі статтею 268 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є забезпечення виконання винесеної постанови, що обумовлює необхідність застосування усіх передбачених КУпАП заходів забезпечення виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та застосування накладеного адміністративного стягнення.

Крім того варто зазначити, що відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується, в першу чергу, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, адміністративне стягнення не має на меті лише кару, воно не має стати для особи непосильним тягарем, адже в такому разі справжня його мета не буде досягнута.

З поданої заяви вбачається наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють правопорушникові здійснення сплати штрафу в розмірі 18 700 грн одним платежем та становитиме для нього надмірний тягар, тому суддя доходить переконання, що ОСОБА_1 слід розстрочити сплату штрафу строком на чотири місяці, зі щомісячною сплатою частини штрафу у сумі по 4 675 грн до повного погашення заборгованості. З огляду на це, клопотання ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу необхідно задовольнити.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку статті 40-1 КУпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного та керуючись стст.40-1, 283, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 172-11 КУпАП, частиною 3 статті 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за частиною 4 статті 172-11 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн;

- за частиною 3 статті 172-20 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 18 700 (вісімнадцять тисяч сімсот) грн;

У порядку частини 2 статті 36 КУпАП остаточно визначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 18 700 (вісімнадцять тисяч сімсот) грн.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу - задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату штрафу в сумі 18 700 (вісімнадцять тисяч сімсот) грн на чотири місяці, зобов`язавши ОСОБА_1 сплачувати по 4 675 (чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн щомісяця.

Відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із статтею 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В.Малюк