ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнецов Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №169336 від 08.11.2024р. ОСОБА_1 08.11.2024 о 21 годині 55 хвилин, по вул. Покровській, 125 в м. Житомирі, керуючи транспортним засобом DAF номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Bodex номерний знак НОМЕР_2 , при перестроюванні на праву суму для руху, не дотримався безпечного інтервалу, не надав перевагу в русі автомобілю Chevrolet номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався на смузі, на яку він мав намір перестроюватися, чим спричинив створення аварійної обстановки, а саме примусив водія Chevrolet номерний знак НОМЕР_3 різко змінити швидкість та напрямок руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Адвокат Теницький М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив закрити провадження по справі, посилаючись на відсутність доказів про причетність його підзахисного до адміністративного правопорушення. Пояснив, що ОСОБА_1 дійсно рухався на транспортному засобі DAF по вул. Покровській в м. Житомирі, дотримуючись правил дорожнього руху, швидкості не перевищував, смуг та напрямку руху не змінював, жодних маневрів не вчиняв. Біля будинку №125 почув гучний звук, після якого увімкнув покажчик повороту та здійснив маневр повороту, з метою з`їзду на узбіччя та зупинки. Зупинившись, ОСОБА_1 вийшов з авто та помітив позаду транспортний засіб Chevrolet, який здійснив наїзд на електроопору. Зазначив, що ОСОБА_1 не створював аварійної обстановки, що змусило водія Chevrolet змінити напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки. Також додав, що зіткнення між транспортними засобами не було.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вважаючи, що він створив аварійну обстановку.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що їхала разом із ОСОБА_2 в одному автомобілі, була очевидцем подій. Рухались вони по вул. Б.Тена, продовжили рух по вул. Покровській. Рухаючись по правій полосі, вони були у хвості фури біля колес. Бачила, як вантажний автомобіль почав перестроюватися з лівої сторони у праву, на її думку, водій фури не подивився у дзеркала, не надав дорогу, внаслідок чого їх відкинуло та вони наїхали на електроопору.

Суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис, дійшов висновку про наступне.

Так, положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції встановлено, що на них не зафіксовано факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, зокрема здійснення останнім перестроювання, не надання переваги в русі транспортному засобу «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_3 та створення у зв`язку з цим аварійної обстановки. На вказаному відеозаписі зафіксовано лише процедуру складення стосовно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів. Між тим, на даному відеозаписі по прибуттю працівників поліції на місце події водій ОСОБА_1 у своїх первісних показах повідомив, що не знає як могло таке відбутися і він ще не розпочав перестроювання, а потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що почала пригальмовувати та її трішки «занесло». У своїх первинних письмових поясненнях, наданих поліцейським та долучених до матеріалів справи, водій ОСОБА_1 також заперечує факт здійснення маневру перестроювання або створення ним аварійної ситуації, і коли їхав, то відчув лише позаду звук удару і подумав, що трапилось щось із колесом, зупинившись, побачив авто Шевролет, яке зіткнулось зі стовпом. Аналогічні заперечення висловлені в ході судового розгляду його представником. Тобто покази водія ОСОБА_1 суд вважає послідовними та не суперечливими щодо невизнання ним вини у створенні аварійної ситуації. Переконливих даних, які б вказували про здійснення водієм ОСОБА_1 небезпечного маневру та створення аварійної ситуації, до суду надано не було.

Також суд враховує обстановку, зафіксовану на схемі місця ДТП та обставини події. Так на схемі ДТП та на відеозаписі не зафіксовано будь-які сліди екстреного гальмування водія ОСОБА_2 , як природної фізіологічної реакції, що виникає у водія у відповідь на небезпечну подію або на перешкоду (стовп). Так само у автомобілів обох учасників, зокрема у автомобіля потерпілої ОСОБА_2 , відсутні будь-які сліди бокового зіткнення із вантажним автомобілем, щоб вказувало на дійсність створення аварійної ситуації. Також на схемі ДТП не відображено детально місце (смуга) руху автомобіля DAF та автомобілю Chevrolet, а також місце зміни руху або виникнення небезпеки для водія автомобілю Chevrolet, щоб суд мав можливість вірно оцінити дії обох водіїв в даній дорожній обстановці.

Відсутність слідів екстреного гальмування водія ОСОБА_2 та ознак зіткнення із лівою стороною автомобіля потерпілої, а також її первинні покази, надані поліцейським, щодо аварійного заносу її автомобіля, вказують про невірні дії потерпілої ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці для уникнення нею можливого зіткнення та відсутність достатніх доказів створення водієм ОСОБА_1 аварійної небезпеки такого рівня, який би виправдовував наїзд на стовп.

Надані покази свідка ОСОБА_3 щодо виникнення аварійної небезпеки суд оцінює критично, так як вказана особа, хоча й була очевидцем події, однак є подругою потерпілої ОСОБА_2 . Будь-яких незацікавлених свідків у справі встановлено не було та відеозапису безпосередньої події не представлено.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які зазначені в протоколі та вказують на порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки іншим учасникам дорожнього руху, до протоколу не долучено, а саме відсутні пояснення незацікавлених свідків, дані відеозапису, інші документальні підтвердження, які вказують на порушення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом п.10.3 Правил дорожнього руху, які спричинили створення аварійної обстановки для руху автомобіля Chevrolet, номерний знак НОМЕР_3 .

Відсутність вказаних доказів та обставин в матеріалах справи, та не представлення їх учасниками в ході судового розгляду позбавляють суд об`єктивної можливості достовірно встановити створення водієм автомобіля DAF ОСОБА_1 аварійної обстановки, та притягнути його до адміністративної відповідальності.

Слід врахувати, що презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх численних рішеннях (справи «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії») ЄСПЛ неодноразово визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже наявні матеріали справи не можуть беззаперечно свідчити про створення ОСОБА_1 аварійної обстановки, яка б примусила водія Chevrolet номерний знак НОМЕР_3 , різко змінити швидкість та напрямок руху.

Згідно з ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо встановлено, що в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, вважаю що в діях ОСОБА_1 не доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП, а тому провадження в даній справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 122, 247, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП закрити, внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя: Д.В.Кузнецов