Справа № 227/2751/24
ПОСТАНОВА

іменем України

14.01.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої педагогом в Водянській загальноосвітній школі № 11, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вищої Ради Правосуддя № 2797/0/15-24 від 24.09.2024 з 07.10.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа про адміністративне правопорушення № 227/2751/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП передана в провадження судді 30.12.2024.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 218268 від 28.08.2024, за ч. 3 ст. 156 КУпАП слідує, що 28.08.2024 об 11:40 годині, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 здійснила продаж однієї банки слабоалкогольного напою «Revo», об`ємом 0,5 л за ціною 50,00 гривень та однієї пляшки горілки, об`ємом 1,5 л за ціною 220,00 гривень, чим порушила правила торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, чим порушив п. 7 ч. 1 ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального.

ОСОБА_1 до суду не з`явилась, була сповіщена про дату, час і місце судового розгляду справи судовою SMS-повісткою, яку вона отримала 31.12.2024 о 10:44:15 годині. Також, остання повідомлялась через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Заяв чи клопотань від останньої про розгляд справи за її участю не надходило.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпрі, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явилась в судове засідання, тобто добросовісно не виконала процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у її відсутність, враховуючи і те, що відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 20.09.2024 інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Макєєв О.В.

07.01.2025 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська через підсистему автоматизованої системи документообігу суду «Електронний суд» від захисника адвоката Макєєва О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат вказує, що працівниками поліції не долучено до матеріалів справи належних доказів на підтвердження факту продажу ОСОБА_1 28.08.2024 за адресою: АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_2 продаж однієї банки слабоалкогольного напою «Revo», об`ємом 0,5 л за ціною 50,00 гривень та однієї пляшки горілки, об`ємом 1,5 л за ціною 220,00 гривень.

Крім того сторона захисту убачає, що уповноваженою особою ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області некоректно викладено фабулу скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зазначено норму матеріального права, яку нібито порушила ОСОБА_1 п. 7 ч. 1 ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального», якої взагалі не існує.

Крім того, вказане вище клопотання захисника Макєєва О.В. містить посилання про здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі, а отже на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП суд вважає можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Вившивши клопотання захисника адвоката Макєєва О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 3 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

При цьому, ст. 156 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 156 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Однак уповноваженою особою ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено норму матеріального права, яку нібито порушила ОСОБА_1 п. 7 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального», якої взагалі не існує, оскільки вказана частина ст. 15-3 зазначеного вище Закону містить лише два пункти.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП полягає у торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми обов`язками в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання, в тому числі, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Системне тлумачення вказаних вище норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» та ГПК України дає підстави дійти висновку, що роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах дозволяється лише суб`єкту господарювання і за наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на таку торгівлю.

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 в порушення п. 7 ч. 1 ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального» здійснювала торгівлю слабоалкогольними напоями та горілкою, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , однак матеріали справи не містять доказів факту реалізації вказаних тютюнових виробів.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до ст. 15 цього Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Тобто, суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності в цих галузях, а не будь-які інші особи.

Однак, уповноваженою особою ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, в порушення приписів ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону скоєного правопорушення за ч. 3 ст. 156 КУпАП, а саме не зазначено за якою ж саме кваліфікуючою ознакою кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП: за торгівлю слабоалкогольними напоями та горілкою з рук, з лотків чи у приміщенні або на території, заборонених законом.

Водночас протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , яка не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних підтверджень стосовно того, що ОСОБА_1 може відноситися до суб`єктів господарювання і самостійно здійснювала діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямованого на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 218268 від 28.08.2024 долучено: протокол огляду та вилучення від 28.08.2024 з фото-таблицею, письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 28.08.2024, письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.08.2024, згідно з якими остання відмовилась від надання будь-яких пояснень на підставі ст. 63 Конституції України, а також відеозапис.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за те, що вона знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 здійснила продаж однієї банки слабоалкогольного напою «Revo», об`ємом 0,5 л за ціною 50,00 гривень та однієї пляшки горілки, об`ємом 1,5 л за ціною 220,00 гривень, чим порушила правила торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, чим порушив п. 7 ч. 1 ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Зафіксовано, що свідків та потерпілих немає, правопорушенням матеріальну шкоду не заподіяно.

Відповідно до протоколу огляду від 28.08.2024, працівниками поліції було оглянуто: одну банку слабоалкогольного напою «Revo», об`ємом 0,5 л та одну пляшки горілки, об`ємом 1,5 л, надані свідком ОСОБА_2 , які він придбав 28.08.2024 за адресою: АДРЕСА_2 за ціною 50,00 гривень за одну банку слабоалкогольного напою «Revo» та за ціною 220,00 гривень за одну пляшку горілку, об`ємом 1,5 л. В подальшому вказані предмети в присутності понятих були повернуті свідку ОСОБА_2 .

Як вбачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , останній 28.08.2024 близько 11:40 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , придбав одну банку слабоалкогольного напою «Revo», об`ємом 0,5 л за ціною 50,00 гривень та одну пляшку горілки, об`ємом 1,5 л за ціною 220,00 гривень. По дорозі додому був зупинений працівниками поліції, яким в присутності двох понятих він добровільно видав придбані алкогольні напої, які в подальшому йому були повернуті.

Однак, як вбачається з письмових матеріалів справи про адміністративне правопорушення та долученої до них копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , остання зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тому за зазначеною адресою свідком ОСОБА_2 жодної діяльності здійснювати не може.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні відеозапису, долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, як свідок ОСОБА_2 показує місце, де він придбав одну банку слабоалкогольного напою «Revo», об`ємом 0,5 л та одну пляшку горілки, об`ємом 1,5 л, однак останній не зазначає, що це саме ОСОБА_1 продала йому вказані алкогольні напої.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд констатує, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 , дійсно здійснювала торгівлю слабоалкогольними та алкогольними напоями, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки матеріалами справи не зафіксовано як факту продажу саме ОСОБА_1 пива так і факту отримання останньою прибутку від їх продажу, а також відомості щодо виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, що є підтвердженням торгівлі, в матеріалах адміністративної справи відсутні.

При цьому, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будь-які відомості про те, що остання є особою, яка здійснює господарську діяльність за вказаною адресою, в матеріалах справи відсутні, а тому суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Суд констатує, що суд розглядає в межах обставин протоколу про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Інших доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, не може бути єдиною підставною для притягнення до адміністративної відповідальності та не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

З вищенаведеного можна зробити висновок, що вказані обставини і відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП, не знайшли свого підтвердження доказами по справі.

Відповідно до положень ст. 1 та ч. 1 ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Основного Закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко