Провадження № 3/204/151/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2024 року на адресу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2024 року справу передано у моє провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 646073 від 15 листопада 2024 року зазначено, що 14 листопада 2024 року о 22 годині, ОСОБА_1 , знаходячись у кв. АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражалася нецензурною лайкою, у бік колишнього чоловіка ОСОБА_2 , чим могла заподіяти шкоди його психічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

23 грудня 2024 року на адресу суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 адвоката Аксьонова С.О. (а. с. 20-26), про закриття провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заяви зазначено, ОСОБА_1 під час спільного проживання із ОСОБА_2 постійно піддавалася фізичному насиллю, що підтверджується низкою судових рішень (вироками Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року у справі № 204/1306/24 та від 26 лютого 2024 року у справі № 204/1655/24). Вказано, що наразі між колишнім подружжям існує спір щодо утримання спільних дітей, оскільки ОСОБА_2 не бажає сплачувати аліменти та хоче скасувати їх через суд. При цьому, діти прописані в неприватизованій квартирі, а останній їх хоче виписати з метою позбавлення права власності. Разом з цим, зазначено про те, що наразі колишнє подружжя разом не проживає, а орган опіки та піклування неодноразово виходив на перевірку умов проживання ОСОБА_2 та побачив підстави для відібрання дітей чи зміни їх місця проживання, а відтак, вважає, що всі заяви ОСОБА_2 спрямовані на обмовлення ОСОБА_1 . Також вказано на те, що в даному випадку мав місце саме конфлікт сторін, а не домашнє насильство. Крім того, зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення не можливо встановити чи спровокувала дана ситуація можливість настання чи не настання фізичної чи психологічної шкоди, яка могла бути завдана потерпілому. Разом з цим, зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається нібито про вчинення домашнього насильства у формі психологічного насильства, що полягало у вигляді погроз і нецензурної лайки. Однак, ані з заяви, ані з пояснень потерпілого не можливо встановити суті погроз та нецензурної лайки та її зміст, що виключає можливість надати їм правову оцінку та з`ясувати, чи були спрямовані такі висловлювання на настання психологічної травми у потерпілого. Також вказує на те, що з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що її дії були спрямовані виключно на самозахист та захист дітей, а потерпіла особа навмисно спровокувала дану ситуацію, що в свою чергу, виключає неможливість потерпілої особи усвідомлення наслідків своїх дій та бажання їх настання. Разом з цим, зазначає про те, що з переписки спільної дитини сторін та ОСОБА_1 вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 завдав власній дитині фізичної шкоди, у зв`язку з чим дитина була вимушена взяти до рук ножа з метою захисту свого життя, що фактично не оспорюється потерпілим у власних поясненнях, а тому дії ОСОБА_1 були спрямовані на захист дітей. Разом з цим, зазначено, що жодних доказів того, що поведінка ОСОБА_1 була направлена на намагання утвердити або отримати контроль над іншою особою ( ОСОБА_2 ), матеріали справи не містять, так само як доказів наявності умислу у ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого правопорушення. Тому прохає суд закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні адвокат Аксьонов С.О. заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення підтримав, прохав суд її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, підтримала заяву захисника про закриття провадження у справі. Пояснення надала аналогічні тексту заяви про закриття провадження у справі. Додатково пояснила, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , вона постійно піддавалася фізичному насиллю, як з його сторони, так і зі сторони його матері. Так, зазначила, що одразу після народження нею першої дитини та виписки з пологового будинку, у неї відбувся конфлікт з матір`ю ОСОБА_3 , в ході якого остання зламала їй палець. Вказала, що з приводу даних подій вона зверталася з відповідною заявою до правоохоронних органів, але потім, на численні прохання ОСОБА_2 та його матері, дану заяву забрала. Стверджувала, що жодного насилля над чоловіком вона не вчиняла, натомість це він постійно чинить психологічне насилля над нею та провокує на конфлікти, постійно знімаючи її приватне життя та дітей на мобільний телефон. Вказала, що 14 листопада 2024 року коли вона була на роботі, їй зателефонував син зі проханнями врятувати його від батька, оскільки той спочатку вчинив конфлікт, який знімав на камеру, а потім, поза камерою, його побив (тягав за волосся, бив головою об стіну). Стверджувала, що відразу після телефонного дзвінка, вона зачинила магазин, викликала поліцію зі швидкою та поїхала додому, де в неї, на фоні вказаних подій відбувся конфлікт з чоловіком, але її дії були спрямовані виключно на самозахист та захист дітей. Стверджувала, що ОСОБА_3 навмисно спровокував дану ситуацію, що в свою чергу, виключає неможливість усвідомлення ним наслідків своїх дій та бажання їх настання. Вважала, що ОСОБА_3 навмисно вчиняє такі дії, з метою її дискримінації, оскільки між ними існує конфлікт, по-перше, щодо утримання дітей, бо крихта не виконує вимоги судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська щодо стягнення з нього аліментів та намагається оскаржити його в судовому порядку, по-друге, останній, намагається виписати дітей з квартири, з метою подальшої її приватизації без участі в ній дітей.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що того дня він разом з його матір`ю та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були вдома. Ввечері він попросив дітей по прибирати за собою в кімнаті, одна останні його не слухалися, його прохання проігнорували, тому він почав їх знімати на відео та записувати на диктофон, після чого ОСОБА_4 його облаяв нецензурною лайкою та почав дзвонити матері. Стверджував, що ОСОБА_1 завжди налаштовувала дітей проти нього, тому коли ОСОБА_4 його облаяв, він виріши його покарати та поставити в куток, але той його не слухав, тому він за руки, без застосування жодного насильства щодо нього, втягнув останнього до кутка, де намагався його утримати, а збагнувши, що все марно почав його знову знімати на камеру. При цьому, зазначив, що він сину пригрозив, що на нього з братами та його матір ( ОСОБА_1 ) вже час викликати поліцію, через те, вони його не слухаються та ображають молодших сестер. Вказав, що після цього він пішов на кухню до матері, де остання готувала їсти, а ОСОБА_7 зайшов слідом, взяв у руки ножа та почав погрожувати, що якщо він його поб`є, то той його заріже. Стверджував, що на його прохання та прохання його матері віддати ніж, дитина не реагувала, тому він знову почав знімати його на камеру. Пізніше додому приїхала швидка, яка оглянула дитину, жодних пошкоджень остання не мала. Тому вважає, що ОСОБА_1 разом із сином вкотре намагалися його оговорити. Стверджував, ОСОБА_1 отримує від нього аліменти на дітей, які витрачає не за призначенням, то пропиває, то витрачає на манікюри чи зачіски.

У судовому засіданні адвокат Бочкарь Р.В. зауважив, що у матеріалах справи містяться достатні докази вчинення ОСОБА_2 вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно із вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Нормою ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст.173-2КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Приписами ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Так, психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

При цьому, обов`язковими ознаками насильства є те, що: дії кривдника носять умисний характер; дії кривдника спричиняють фізичну та психологічну шкоду потерпілій особі; дії кривдника є порушенням прав та свобод людини і громадянина; значна перевага сил кривдника (фізичних, психологічних, владних, економічних тощо) щодо постраждалої особи.

Натомість, конфлікт зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій усіх осіб, що залучені до конфлікту. При цьому, конфлікт відбувається випадково та нерегулярно; сторони діють без злого умислу та однаково впливають на процес; є спільне прагнення вирішити конфлікт.

Однак, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 646073 від 15 листопада 2024 року зазначено, що 14 листопада 2024 року о 22 годині, ОСОБА_1 , знаходячись у кв. АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражалася нецензурною лайкою, у бік колишнього чоловіка ОСОБА_2 , чим могла заподіяти шкоди його психічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Натомість, зі змісту протоколу про прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується, а. с. 2 та на звороті) судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до працівників поліції із проханням прийняти мірі щодо його колишньої дружини ОСОБА_1 , яка налаштовує проти нього дітей, недбало ставиться до їх виховання, що повністю порушує дисципліну та його стосунки з дітьми, що суперечить фабулі правопорушення.

Більш того, судом у судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує конфлікт як щодо виховання дітей, так і їх утримання, а також щодо їхньої можливості в майбутньому приймати участь у приватизації квартири.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд позбавлений можливості за відсутності належних, об`єктивних та допустимих доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, встановити винність чи невинність особи у вчинені адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 268, 283-285, 287, 289 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Суддя А.І. Приваліхіна