Справа № 706/22/25 3/706/27/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 рокум.Христинівка Черкаської області

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Орендарчук М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 3 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 231652 від 27.12.2024 ОСОБА_1 21.12.2024 близько 17 год. 30 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання в будинку АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, ображаючи нецензурною лайкою, принижуючи честь та гідність, своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2009 р.н.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що свою вину не визнає, пояснив, що з дружиною того дня сварився, але доньку на ображав.

На підтвердження обставин викладених у протоколі та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, ДОП СП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області майор поліції Савченко С.О. надав такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 231652 від 27.12.2024, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, зміст якого наведено вище;

- датовану 21.12.2024 копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, в якій ОСОБА_3 вказала, що в період з 17.30 до години 21.12.2024 в будинку АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, ображаючи нецензурною лайкою, принижуючи честь та гідність, своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 ;

- копію наданих працівнику поліції пояснень ОСОБА_3 , де вона зазначила, що 21.12.2024 близько 17.30 год. її чоловік ОСОБА_1 повернувся до будинку з подвір`я в п`яному вигляді та почав з нею сварку, оскільки тільки - но вона висловлювала чоловіку претензії щодо його п`яного стану. Під час сварки ОСОБА_1 висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, ображаючи її тим, що вона залежна і ні на що не гідна, висловлював претензії, що начебто вона йому зраджує. Також ОСОБА_1 кричав та махав руками, час від часу що вона не відказувала йому. На це зі своєї кімнати вибігла донька та просила чоловіка не сваритись на матір і ні в якому разі не завдавати їй ударів. Однак ОСОБА_1 висловлював ті ж образи доньці, що вона залежна від нього, висловлював у спілкуванні з донькою нецензурну лексику. Після цього вона викликала працівників поліції;

- копію пояснень ОСОБА_2 , яка була опитана в присутності матері ОСОБА_3 , та яка пояснила, що 21.12.2024 в період з 17.30 год. до години в будинку АДРЕСА_1 , де вона мешкає з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , батько, перебуваючи в п`яному вигляді висловлював образи до мами, кричав, висловлювався нецензурними словами, а на прохання від мами заспокоїтись махав руками та замахувався, вимагаючи щоб мама не відповідала йому. Тоді вона вийшла зі своєї кімнати і почала просити батька припинити сварку та не зачіпати маму ні в якому разі, однак батько повторив образи висловлені в адресу мами і виказував їй, що їй також потрібні тільки його гроші, вказував на начебто їх з мамою меншовартість, спілкувався, висловлюючись нецензурною лайкою. Після цього мама викликала поліцію і в мами підвищився тиск;

- від надання пояснень за фактом звернення ОСОБА_3 на лінію «102» 21.12.2024 ОСОБА_1 відмовився із посиланням на положення статті 63 Конституції України;

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідки про реєстрацію місця проживання.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Подія та склад адміністративного правопорушення мають підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Із фабули протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 21.12.2024 близько 17 год. 30 хв, перебуваючи за місцем спільного проживання в будинку АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, ображаючи нецензурною лайкою, принижуючи честь та гідність своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2009 р.н. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Частино 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому при її застосуванні слід керуватися положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає домашнє насильство як діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Отже, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із них, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Важливим є розмежування понять «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

На відміну від насильства, конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Отже, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, як домашнє насильство психологічного характеру, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 231652 від 27.12.2024 зазначено, що ОСОБА_1 21.12.2024 близько 17 год. 30 хв, перебуваючи за місцем спільного проживання в будинку АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, ображаючи нецензурною лайкою, принижуючи честь та гідність, своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2009 р.н.

При цьому об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення в протоколі не розкрита.

Крім іншого, на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Сам факт звернення ОСОБА_3 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства ОСОБА_1 відносно доньки ОСОБА_2 .

Згідно ч 2 ст. 6 Сімейного кодексу України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Із досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення слідує, що 21.12.2024 близько 17 год. 30 хв. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла сварка, в свідком якої стала їх неповнолітня донька ОСОБА_1 , а тому умислу на спричинення психологічного насильства, як форми домашнього насильства по відношенню до доньки ОСОБА_1 не мав, доказів на спростування цього судді не надано.

Крім іншого, частиною другою статті 254 КУпАП на уповноважену на те посадову особу покладається обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Відібравши у ОСОБА_1 21.12.2024 пояснення, протокол про адміністративне правопорушення поліцейський склав лише 27.12.204, тобто поза межами визначеного статтею 254 КУпАП строку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, не було встановлено, суд дійшов до переконання про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, з наведених вище мотивів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 9, 173 2, 245, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Христинівський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:Михайло ОРЕНДАРЧУК