Справа № 346/5688/24
Провадження № 3/346/40/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судового засідання: Івантишин Д.Р., за участю прокурора: Кабаль Д.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; РНОКПП: НОМЕР_1 ; не працюючий; одружений; має не утриманні неповнолітню доньку; проходить військову службу за контрактом у складі Збройних Сил України; зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

До суду, надійшли вказані протоколи №633 від 11.10.2024 року та №634 від 11.10.2024 року. І згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, суддею визначено ОСОБА_2 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2024 року, на випадок необхідності реалізації ч.2 ст.36 КУпАП, розгляд усіх вказаних справ про адміністративні правопорушення суд вирішив розглядати в об`єднаному судовому провадженні.

Аргументи держави Україна. ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «г» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону, при звільненні, несвоєчасно без поважних причин, а саме в строк до 30.01.2024 року, не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за період не охоплений раніше поданими деклараціями, фактично подав декларацію 01.03.2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з цим ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «г» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст. 45 цього Закону, після звільнення, несвоєчасно без поважних причин, а саме в строк до 01.04.2024 року, не подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, а фактично подав дану декларацію 29.08.2024 року чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Позиція ОСОБА_1 . Фактично свою провину визнав, але просить врахувати, що шкоди ні державі, ні фізичним чи юридичним особам не завдано, негативних наслідків не на має, а він жодного разу не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, одружений має двох дітей, бажає продовжувати служити в ЗСУ. І тому вважає, що заслуговує на звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Висновок прокурора. Зібрані особою, яка склала протокол докази, вказують на всебічність, повноту та об`єктивність встановлених цією особою обставин вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, а також правильність їх кваліфікації. За обсягом, докази є достатніми аби стверджувати, що адміністративні правопорушення вчинив саме ОСОБА_1 і що він повинен понести адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також зазначив, що підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю не має, оскільки було порушено порядок декларування, який є єдиним для всіх громадян.

Оцінка суду.

Положення п.22 ч.1 ст. 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. І зокрема, положеннями частини 1 статті 172-6 КУпАП серед іншого передбачено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є адміністративним правопорушенням.

Так, відповідно до п.п. «г» п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, до яких, зважаючи на ч.12 ст.6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" і посаду, яку займав ОСОБА_1 до свого звільнення 11.11.2023р. (начальник групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відносився і він.

Згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Разом з цим згідно з ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1 ,підпунктах "а","в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. При цьому особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Суд враховує те, що наданими йому доказами: протоколами про адміністративне правопорушення (а.с.2-7, 22-27); витягами з наказів від 11.03.2022 року та 11.11.2023 року (а.с.8,9,28,29) та скріншотом екрану і роздруківками декларацій з Єдиного державного реєстру декларацій (а.с.10-15,30-35), у сукупності підтверджується, що ОСОБА_1 будучи суб`єктом на якого поширювався обов`язок подання декларації при звільненні (протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності) та декларації після звільнення (до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності) несвоєчасно без поважних причин, а саме в строк до 11.12.2023 року не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями (декларацію при звільненні), а фактично подав дану декларацію 01.03.2024 року, а також у строк до 01.04.2024 року не подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення), а фактично подав дану декларацію 29.08.2024 року.

А за таких обставин суд погоджується із тим, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки без поважних причин, не своєчасно, подав вказані дві декларації. І саме він винний у вчиненні цих правопорушень. Обставин, які б виключали адміністративну відповідальність, а також обставин, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено. А тому, він підлягає адміністративній відповідальності, на загальних підставах.

Суд не може погодитись із аргументами ОСОБА_1 про те, що вчинені ним адміністративні правопорушення, можна віднести до категорії малозначних, позаяк, незважаючи на те, що дійсно правопорушення, передбачені ч.1ст.172-6 КУпАП не відносяться до правопорушень із так званим матеріальним складом, вони віднесені до категорії правопорушень, пов`язаних з корупцією, об`єктом якої виступають особливі і дуже важливі для суспільства відносини.

Підстави для застосування ч.2 ст.36 КУпАП відсутні, оскільки ОСОБА_1 хоча і вчинив два адміністративні правопорушення, справи про які одночасно розглядаються судом, обидва правопорушення мають однакову санкцію, і передбачені однією й тією ж частиною 1 статті 172-6 КУпАП, а тому накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених суд не може. Обидва правопорушення є однаковими за своєю серйозністю (тобто ступенем тяжкості та санкцією).

КУпАП не унормовує, яким чином суд призначає покарання у випадку вчинення двох адміністративних правопорушень, передбачених однією й тією ж статтею.

Тому на підставі статті 8 Конституції України, тобто керуючись принципом верховенства права, одним з елементів якого є застосування аналогії закону, суд застосовує положення ч.1 ст.32 та ч.1 ст.35 КК України за якими: повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою частиною статті Особливої частини цього Кодексу; повторність кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, використовуючи аналогію закону, суд враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, вказаний нею в рішенні від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11 (№ в реєстрі - 105110382) за яким, суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні (пункт 78); самезастосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення (пункт 81); тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (пункт 82).

І вирішуючи питання щодо покарання ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.172-6 КУпАП являє собою штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що, на підставі пункту 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України складає від 850 до 1700 гривень).

ОСОБА_1 (народився ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянин України; не працюючий; одружений; має не утриманні неповнолітню доньку; проходить військову службу за контрактом у складі Збройних Сил України; зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; як військовослужбовець, має постійний щомісячний дохід 25000 гривень). Пом`якшуючою його покарання обставиною, в силу п.1 ч.1 ст.34 КУпАП є щире каяття.

Отже, з урахуванням мети покарання, що передбачена статтею 23 КУпАП, особи ОСОБА_1 , ступеня його вини, майнового стану, і вказаних вище обставин, а також вчинення ОСОБА_1 двох адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП (тобто тією самою частиною статті Особливої частини КУпАП) суд вважає, що накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень, буде достатньою мірою відповідальності за вчинені ОСОБА_1 правопорушення.

Разом з цим, відповідно до положень статті 40-1 КУпАП та частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір» і статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з ОСОБА_1 слід стягнути ще й 605 гривень 60 копійок у якості судового збору.

Отже, керуючись статтями 1,2,7,8,9,10,17-24,27,33-38,40-1,172-7,221,245-253,254-255,268,271,276,279,280,283-285,287,294,298-300,304,305,307,308 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; РНОКПП: НОМЕР_1 ; не працюючий; одружений; має не утриманні неповнолітню доньку; проходить військову службу за контрактом у складі Збройних Сил України; зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) винуватим у вчиненні ним 01 березня 2024 та 29 серпня 2024 року адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; РНОКПП: НОМЕР_1 ; не працюючий; одружений; має не утриманні неповнолітню доньку; проходить військову службу за контрактом у складі Збройних Сил України; зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, на користь Держави Україна (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір має бути сплачений на наступний робочий день, після набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання нею законної сили, з урахуванням строків для сплати судового збору. Для недопущення звернення цієї постанови до примусового виконання, слід надати до апарату Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області документи, що підтвердять сплату ним судового збору у розмірі, за реквізитами та у строки, що передбачені цією постановою.

Копію повного тексту постанови для видачі виготовлено 09.01.2025р.

Суддя: Коваленко Д. С.