Справа № 548/2689/24
Провадження № 3/548/19/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2025 м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., за участі секретаря судового засідання - Безносик Д.Ю., особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Пасюти А.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого різноробочим СВК "Перемога", одруженого, такого, що пільгових статусів, інвалідності, утриманців не має,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

водій ОСОБА_1 26.11.2024 близько 17 год 58 хв в с. Шишаки по вул. Центральній, 10 Лубенського району Полтавської області керував автомобілем марки ВАЗ2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився на відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не визнав, вказав, що 26.11.2024 близько 14 години він приїхав із роботи до свого брата допомогти по господарству, автомобіль поставив навпроти його двору. Близько 18 годин він вирішив поїхати додому, сів у автомобіль і відчув, що йому стало дуже погано, так як піднявся тиск. Завівши автомобіль і ввімкнувши пічку, він став чекати, доки йому покращає. У цей час до нього під`їхали працівники поліції, які щось йому розповідали, а потім склали відносно нього протокол. Проходити огляд на стан сп`яніння, він не відмовлявся як на місці, так і у медичному закладі, спиртне не вживав, транспортним засобом не керував. З цих підстав просив визнати його невинуватим, а провадження по справі закрити.

Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Пасютою А.А. через канцелярію суду подано письмове клопотання, з якого вбачається, що захисник вважає неправомірними дії працівників поліції, які полягають у пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування останім транспортним засобом. При цьому, зазначає, що ОСОБА_1 не говорив працівникам поліції, що вживав спитрне. Складання протоколу мало місце в с. Шишаки, а не Клепачі Лубенського району Полтавської області, в протоколі невірно зазначено час вчинення правопорушення, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі.

Також, захисник вказав на безпідставність зупинки транспортного засобу керованого його підзахисним, що має наслідком незаконність всіх подальших дій працівників поліції. Крім того, захисник вказав, що працвники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, внаслідок чого було порушено право останнього на захист, не роз`яснили процедуру проходження огляду на стан сп`яніння. Вказав, що наявні у справі докази, такі як рапорт та протокол, є неналежними, так як складені зацікавленою у справі особою, направлення на огляд водія транспортного засобу до лікувального закладу не вручалося його підзахисному, так як в ньому відсутній підпис останнього. Просив провадженя у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Незважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, його винуватість доводиться сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№ 679243 від 26.11.2024, де зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та вказано, що 26.11.2024 у с. Шишаки по вул. Центральній 10 Лубенського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення. Від проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки та у медичному закладі в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився на відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Вказаний протокол має записи щодо додатків до протоколу, якими є відео на диску, направлення, акт огляду. У протоколі мається підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з датою та місцем розгляду справи, запис про вилучення посвідчення водія та видачу тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами та підпис працівника поліції, що склав протокол / т. 1 а.с. 2/;

- відеозаписом з бодікамери працівника поліції, з якого вбачається, що 26.11.2024 о 17 год 57 хв 08 сек працівники поліції, рухаючись в службовому автомобілі, переслідують транспортний засіб, подаючи світлові та звукові сигнали про зупинку транспортного засобу, переслідування триває близько 40 секунд. На бодікамеру зафіксовано рух службового автомобіля, чути звукові сигнали та видно, що подаються світлові сигнали проблисковими маяками про зупинку. Чути діалог працівників поліції, в якому один говорить, що автомобіль, який переслідуються, не хоче зупинятися, а також говорить, що хоч би він не злетів з дороги. Видно, що службовий автомобіль бере різко вправо, зупиняється. Водій виходить із транспортного засобу неподалік бетонного знаку з написом "КЛЕПАЧІ" і підходить до автомобіля марки ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , що стоїть передньою частиною в сторону узбіччя з ввімкненим світлом фар, з працюючим двигуном автомобіля, за кермом якого сидить ОСОБА_1 . У розмові ОСОБА_2 , не виходячи із автомобіля, передає працівникам поліції документи. Останні говорять, що від ОСОБА_1 чути різкий запах алкоголю, просять вимкнути двигун автомобіля, викликають по телефону патрульну поліцію. ОСОБА_1 із-за керма не виходить, засинає у автомобілі. По приїзду працівників патрульної поліції, патрульний, який представився Воліченком, декілька разів запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння або на місці або у медичному закладі, почувши відмову останнього, роз`яснив про те, що на нього буде складено протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 говорить сповільненою мовою, неохоче відповідає на запитання, виходячи із автомобіля, йде хиткою ходою, спираючись на автомобіль і працівників поліції. Після складання протоколу працівники поліції його зачитують ОСОБА_1 , останній у ньому розписується.

Інші наявні у справі відеозаписи відтворюють ті ж події, але з інших ракурсів.

Вказаний відеозапис достовірно підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 рухався автомобілем перед його зупинкою працівниками поліції, а тому показання ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що він на автомобілі не рухався, а сидів там, чекаючи, коли покращиться його стан здоров`я, суддя оцінює як такі, що надані з метою уникнення від відповідальності.

Відеозаписом спростовуються показання ОСОБА_1 , дані ним у судовому засіданні про те, що він прийшов від брата, що живе навпроти місця, де його виявлили працівники поліції у автомобілі, так як з відеозапису вбачається, що поряд із місцем зупинки автомобіля ОСОБА_1 житлових господарств немає, також їх немає і через дорогу.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністру України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України ''Про дорожній рух'' встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимог п.2.5 ПДР України.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) встановлений належним чином факт керування транспортним засобом; 2) встановлений належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу, або його відмови від проходження відповідного огляду.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі ''Коробов проти України'' Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення ''поза розумним сумнівом''. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що 26.11.202, починаючи з 17 год 57 хв, працівники поліції на службовому автомобілі, подаючи звукові та світлові сигнали, рухаються у певному напрямку, з розмови поліцейських зрозуміло, що вони переслідують транспортний засіб, переслідування триває 42 секунди. Зупиняючись, підходять до автомобіля, у якому перебував ОСОБА_1 на сидінні водія. Його автомобіль стояв передньою частиною в напрямку кювету під гострим кутом до проїзної частини з ввімкненими фарами та працюючим двигуном.

Протягом всього відеозапису події, ОСОБА_1 поводиться, як водій вказаного автомобіля, він не говорить працівникам поліції про те, що не керував автомобілем, що сидів у ньому, так як йому стало зле через підняття тиску, не просить викликати швидку допомогу.

Відтак, суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 доведений поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами у справі.

Щодо доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку, вважаю, що вказаний факт також доведений належними та допустимими доказами, зважаючи на таке.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису (починаючи з хронологічного відрізку 18:21) вбачається, що працівники поліції пропонують пройти огляд на місці за допомогою алкотестеру чи у медичному закладі. ОСОБА_1 щось киває головою зі зсторони в сторону та щось говорить, з чого поліцейський робить висновок, що останній відмовляється проходити оглдя на місці і у медичному закладі. Це зафіксовано на бодікамери обох поліцейських.

При цьому, суддя зауважує, що в силу приписів ч. 1 ст. 130, ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру від проходження цього огляду не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя констатує, що поведінка ОСОБА_1 була такою, що безсумнівно свідчить про те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції на відеозапис неодноразово наголошували, що чути різкий запах алкоголю від водія. При цьому ОСОБА_1 не вказував, що він спиртного не вживав. Говорив мляво, нерозбірливо, мав нечіткі рухи, його хода була такою, що він ледве тримався на ногах.

При цьому, ОСОБА_1 мав всі можливості зняти із себе висунуту поліцейськими підозру про перебування в стані сп`яніння, пройшовши тест на місці зупинки транспортного засобу чи проїхати з поліцейськими у медичний заклад, але умисно цього не зробив.

Порушень поліцією порядку висування ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ставили би під сумнів факт учинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

Твердження захисника Пасюти А.А. про те, що працівники поліції зобов`язані були роз`яснити порядок користування приладом "Драгер" не грунтується на вимогах КУпАП та інших відомчих нормативних актів.

Твердження захисника Пасюти А.А. про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 процесуальні права, внаслідок чого було порушено право останнього на захист, суддею вважаються такими, що суттєво не впливають на прийняття законного рішення у цій справі, так як можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, ОСОБА_1 і його представнику було надано під час судового розгляду, під час якого вони мали змогу навести доводи щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, питання щодо підстави зупинки автомобіля не є конструктивною ознакою диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП і відповідно відсутність у матеріалах справи відомостей з приводу зупинки ОСОБА_1 поліцією, на що посилається адвокат Пасюта А.А., не утворює достатню підставу для визнання невинуватим ОСОБА_1 та закриття провадження щодо його підзахисного, оскільки не спростовує факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, тобто наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отож, твердження захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3 про порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння є безпідставними.

З відеозапису вбачається, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці або у медичному закладі, однак останній відмовився.

Зміст цієї інформації не є складним для розуміння та сприйняття, через це ОСОБА_1 урахуванням його віку та досвіду водіння міг і мав усвідомлювати цю інформацію.

Останній, як водій, був обізнаний про обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння за вимогою працівника поліції, розумів наслідки цієї процедури і наслідки відмови від неї.

У цьому випадку доказом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є відеозапис, в якому ОСОБА_1 після неодноразової пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння не висловив своєї згоди це зробити.

З відеозапису вбачається, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був явно виражений, його мова, рухи, зовнішній вигляд, поведінка як учасника дорожнього руху давали поліцейським безумовні підстави вважати, що він перебуває в нетверезому стані, тому вимога пройти огляд на стан сп`яніння носила явно законний характер.

Ні Кодексом про адміністративні правопорушення, ні відомчими нормативними актами не передбачено оформлення поліцейськими матеріалів справи, зокрема, складання процесуальних документів, у тому числі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в безпосередній присутності водія.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим суд вважає, що наявність чи відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР України.

Під час здійснення судового розгляду беззаперечно, поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 не мав наміру проходити оглядна стан сп`яніння як на місці, так я у медичному закладі.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції не обмежували ОСОБА_1 у праві вибору способу поведінки, поліцейські не застосовували до нього фізичний та психологічний примус.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні по справі ''О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства'' від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отож, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, розцінюю як спосіб захисту правопорушника та намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Ці його пояснення у своїй сукупності спростовуються дослідженими доказами по справі.

У судовому засіданні встановлено, що дії працівників поліції були послідовні та узгоджені, вчиненні без перевищення повноважень, без порушень прав ОСОБА_1 , які б слугували підставою для визнання його невинуватим.

Суддя приймає як належний та допустимий доказ відеозапис на СД диску, так як про його наявність зазначено в протоколі, відеозапис хоч і складається із п`яти відео, проте послідовно відтворює події. На відеозаписі відобрежено дата та час зйомки, яка відповідає фактичним даним встановленим в судовому засіданні.

Правопорушення ОСОБА_1 вчинено на межі сіл Шишати та Клепачі, про що свідчить бетонний вказівник з написом "Клепачі", таким чином зазначення в протоколі місця його складання с. Клепачі, а місцем вчинення правопорушення с. Шишаки, не вказують на незаконність протоколу. Більше того, із відеозапису вбачається, що протокол і додатки до нього складалися в одному місці, а саме на місці зупинки правопорушника ОСОБА_1 .

Зазначення в протоколі часу вчинення правопорушення 18 год 05 хв несуттєво відрізняється від часу вчинення цього правопорушення, зафіксованого на бодікамеру працівників поліції 17 год 57 хв, а тому не вказує на незаконність цього документу.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

За загальними правилами ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги суть та характер вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, за відсутності обставини, що пом`якшують його відповідальність, з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень у сфері транспорту, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст. 24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Ураховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст. 4 Закону України ''Про судовий збір'', судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 605,60 грн належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч.1, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Реквізити для сплати штрафу: ГУК Полтав.обл/ Полтавська/21081300 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр UA0016001).

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП сума штрафу, вказана вище, підлягає стягненню у подвійному розмірі - в сумі 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн (отримувач: ГУК у м.Києві/ м. Київ/ 22030106 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106)

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст постанови виготовлений 15.01.2025.

Суддя В.П. Старокожко