Єдиний унікальний номер: 379/1532/24
Провадження № 3-зв/379/1/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Невгад О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 заяву про самовідвід судді Таращанського районного суду Київської області Зінкіна В.І. у справі ЄУН 379/1532/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

13.11.2024 до Таращанського районного суду Київської області від батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Таращанського районного суду Київської області від 13.11.2024 справа єдиний унікальний номер 379/1532/24 номер провадження 3/379/752/24 розподілена головуючому судді Зінкіну Володимиру Івановичу.

06.01.2025 (вх. № 20/25) головуючим суддею Зінкіним В.І. було заявлено самовідвід на підставі п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, його участь у даному провадженні у справі про адміністративне правопорушення в якості головую неможлива через наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Заява про самовідвід мотивована тим, що у провадженні судді Таращанського районного суду Київської області Зінкіна В.І. знаходиться справа № 379/1532/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 26.12.2024 у судовому засіданні захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Поліщуком Р.А. заявлено відвід судді Зінкіну В.І., оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зазначив, що суддя Зінкін В.І. неупереджено відноситься до нього, оскільки напередодні мав з ним побутовий конфлікт.

На думку судді Зінкіна В.І., вказане може викликати у стороннього спостерігача сумніви у його неупередженості при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суддя Зінкін В.І. вважає, що є підстави, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, для самовідводу, а тому, з метою недопущення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення, згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України він зобов`язаний заявити самовідвід.

У судове засідання заявник - суддя Зінкін В.І. та учасники кримінального провадження, не прибули, про час та місце розгляд заяви повідомлені належно.

З урахуванням положень ст. 81 КПК України, судом визнано можливим проводити розгляд заяви про самовідвід за відсутності заявника та інших учасників провадження.

Згідно вимог ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у учасників процесу у його безсторонності та неупередженості.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що, у свою чергу, надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про відвід (самовідвід) судді, тобто застосувати у межах своєї компетенції норми іншого закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності, оскільки важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.

Пунктом 2.5. «Бангалорських принципів поведінки судді» передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії» від 1.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р).

Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді.

Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У свою чергу, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Королівства Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

З урахуванням доводів, наведених заявником, зокрема щодо можливості виникнення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді при розгляді ним справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю, що є підстави, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, для самовідводу, та з метою недопущення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення, подану заяву про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 7 КУпАП, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Таращанського районного суду Київської області Зінкіна Володимира Івановича про самовідвід у справі ЄУН 379/1532/24 провадження 3/379/11/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП задовольнити.

Справу ЄУН 379/1532/24 провадження 3/379/11/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передати до канцелярії Таращанського районного суду Київської області для здійснення повторного автоматизованого перерозподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Таращанського районного суду

Київської області Олександр НЕВГАД