Справа №705/6234/24
3/705/54/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого засновником БО «Благодійний фонд «Рука допомоги», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 141743 від 04.11.2024, 16.10.2024 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_1 під час телефонної розмови зі своїм пасинком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час перебував у КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м.Умані Черкаської обласної ради», вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а сама пригрозив словесно, що його не заберуть додому, чим спричинив емоційну невпевненість в неповнолітнього, внаслідок чого в нього розболілась голова, почав нервувати, такими діями може бути завдана шкода психічному здоров`ю неповнолітнього, а також пролунали звинувачення в сторону неповнолітнього, що він створює лише проблеми. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що проживає з дружиною та трьома малолітніми синами, з яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 його пасинки. З 12.09.2024 по грудень 2024 р. Глєб перебував в КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м.Умані Черкаської обласної ради» (далі Центр) оскільки самовільно пішов з дому через сімейний скандал. Раніше ОСОБА_5 також неодноразово уходив з дому через сімейні скандали оскільки, на його думку, є проблемною дитиною, однак до цього в соціальних службах на обліку не перебував. Під час перебування ОСОБА_6 в Центрі він з дружиною спілкувались з сином кожен день телефоном у визначений період часу з 19 до 20 години, при цьому завжди був присутній вихователь Центру. 16.10.2024 під час чергового спілкування по телефону в режимі гучномовця ОСОБА_5 розповів, що в нього відбувся конфлікт та бійка з іншим хлопцем в Центрі, на що він повідомив ОСОБА_6 , що той має захищатись від образ інших, якщо хоче щоб його забрали додому. Після цього телефон взяла вихователь ОСОБА_7 , з якою в нього відбувся словесний конфлікт щодо виховання сина та його поведінки, під час якого остання його ображала та звинувачувала. Потім вона дала йому поговорити телефоном з ОСОБА_6 , з яким він поговорив вже без конфлікту та образ, а потім із ОСОБА_6 стала говорити дружина. Вважає, що ніякого насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_6 , зокрема словесних погроз, він не спричинив та не завдав шкоди психічному здоров`ю пасинка.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Каленська С.С. вважала, що протокол та матеріали справи не містять доказів винуватості її підзахисного та складені з порушенням процесуальних вимог, зокрема протокол складений 04.11.2024, при тому, що повідомлення Центру до поліції було направлено 17.10.2024. Також, наявні в справі письмові пояснення адресовані директору Центру, тобто працівником поліції особисто пояснення не відбирались, що на думку захисника також є порушенням. Інших доказів щодо обставин, вказаних в протоколі, матеріали справи не містять, а тому просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий, неповнолітній ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснив, що дійсно з вересня по грудень 2024 року він перебував у Центрі оскільки перед цим втік з дому через постійні сімейні конфлікти з батьками та був поміщений працівниками соціальних служб до вказаного закладу. Раніше також неодноразово залишав місце проживання через конфлікти з батьками. 16.10.2024 під час його розмови з батьками телефоном був присутній вихователь, говорили на гучномовці. При цьому, його вітчим дійсно йому вказав на те, що якщо він хоче, щоб його забрали додому, то має припинити вчиняти сварки з іншими дітьми та почати відстоювати себе. Після цього в розмову втрутилася вихователька, з якою вітчим посварився через його поведінку, при цьому остання звинувачувала його та грубила вітчиму, який на нього не кричав, погроз та звинувачень не висловлював. Через дані обставини після такої розмови в нього розболілась голова. 17.10.2024 за вказівкою вихователя він та ще один хлопець, ОСОБА_8 , який 16.10.2024 був присутній під час його розмови з вітчимом, надали письмові пояснення на адресу директора Центру. Пояснення він писав особисто в кабінеті психолога Центру, де з ним були присутні тільки психолог та ОСОБА_9 , при цьому будь-якого тиску з боку психолога на нього не було, однак що саме він написав, не пригадує.

Суд, вислухавши особу що притягується до адміністративної відповідальності, його захисника Каленську С.С. та потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, слід врахувати, що завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є необов`язковим для кваліфікації.

Відповідно ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що враховує словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Психологічне насильство може проявлятися в словесних образах, погрозах вбивством, завдання каліцтва, травм, побиття, в переслідуванні, залякуванні та приниженні тощо. Особливістю домашнього насильства є повторювані в часі інциденти множинних видів насильства, їх системна основа, повна влада та контроль над постраждалою особою тощо.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Суддя всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Факт вчинення правопорушення та винуватість ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №141743 від 04.11.2024; листом директора КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м.Умані Черкаської обласної ради» від 17.10.2024 за №394; письмовими поясненнями неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_9 від 17.10.2024; пояснювальними записками вихователів Центру ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , відповідно до яких ОСОБА_1 неодноразово вчиняє відносно свого пасинка психологічне насильство у вигляді словесних образ та звинувачень у проблемній поведінці, що негативно впливає не психіку неповнолітнього ОСОБА_2 , спричиняє йому певні страждання. Зазначені докази не викликають будь-яких об`єктивних сумнівів в їх достовірності.

Суд не бере до уваги посилання захисника Каленської С.С. на відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки згідно приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, а томусудом приймаються до уваги надані письмові пояснення неповнолітніх, а також працівників Центру, які є фахівцями, мають відповідний досвід роботи з підлітками та засвідчують психологічний та емоційний стан неповнолітнього ОСОБА_2 . Такі докази не суперечать один одному та свідчать про здійснення ОСОБА_1 певних дій, що мають ознаки саме домашнього насильства психологічного характеру. Також суд не вбачає порушень процесуального порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не суперечить вимогам, визначеним ст. 256 КУпАП, а його складення працівником поліції через певний час після отримання матеріалів від Центру само по собі не може бути підставою для визнання такого доказу недопустимим.

Суд вважає надані ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснення такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються іншими наявними доказами, не узгоджуються з ними та вочевидь не відповідають встановленим судом обставинам.

В той же час, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_1 та його захисником Каленською С.С. не надано достатніх та належних доказів, які б ставили під сумнів обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також спростовували інші наявні докази по справі.

За таких обставин суд не вбачає підстав для закриття справи відносно ОСОБА_1 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного вище, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, що в сукупності узгоджуються між собою, суд приходить до переконання, що своїми діямиОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, інші обставини справи, а тому вважає, що з метою виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім буде накласти на нього адміністративне стягненняу виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачено не пізніше як через 15 днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Р.В. Піньковський