ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке подав захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Ігнатко В.С. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2023 року, громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме: ч. 1 ст. 164 КУпАП, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. /сімнадцять тисяч/ гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Відповідно до постанови суду, - водій ОСОБА_1 20.11.2022 о 16 год. 26 хв. в м. Ужгород по вул. Собранецькій, 52 б, керуючи транспортним засобом марки «КІA RIO», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1, п. 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме: не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

20.11.2022 року о 16 год. 26 хв. в м. Ужгород по вул. Собранецька, 52 б, водій ОСОБА_1 порушив порядок провадження господарської діяльності, а саме: з метою отримання прибутку за грошову винагороду надавав послуги з перевезення пасажирів на транспортному засобі марки «КІA RIO», номерний знак НОМЕР_1 , без отримання ліценції на провадження такого виду господарської діяльності. Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме: провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Не погодившись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ігнатко В.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду від 09.01.2023.

Одночасно адвокат Ігнатко В.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 про день засідання суду, та про винесене стягнення не було належним чином повідомлено, так як він знаходився на лікуванні і не міг самостійно залучити захисника до справи. 30.12.2024 адвокат Ігнатко В.С. за дорученням ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи і з цього часу просить рахувати строки оскарження постанови.

Ретельно перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для захисника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судді прийнята 09 січня 2023 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 10 січня 2023 року і спливає 19 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвокатом Ігнатко В.С. подано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 10 січня 2025 року (згідно штемпелю суду), тобто через 2 роки з часу винесення постанови, а саме з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 09.01.2023.

У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 про день засідання суду, та про винесене стягнення не було належним чином повідомлено, так як він знаходився на лікуванні і не міг самостійно залучити захисника до справи. 30.12.2024 адвокат Ігнатко В.С. за дорученням ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи і з цього часу просить рахувати строки оскарження постанови.

Проте, вказані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 був достеменно обізнаний, що відносно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення, про що свідчать його підписи, що він ознайомлений зі змістом протоколів, та надав пояснення по суті порушень від 20.11.2022 (а.с. 3, 20). У справі також наявнадовідка(а.с. 12) про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер мобільного телефону, зазначеного ОСОБА_1 у заяві від 20.11.2022 року, яка адресована Ужгородському міськрайонному суду (а.с. 7). Окрім цього, матеріалами справи підтверджується те, що місцевий суд надіслав копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 у встановлений законом триденний строк, тобто 09.01.2023.

Як вбачається з матеріалів справи та долученого до апеляційної скарги ордера, 12.12.2024 ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги № 232/5 із захисником Ігнатко В.С., який того ж дня звернувся до місцевого суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. 30.12.2024 року захисник ознайомився з матеріалами справи (а.с. 33), однак подав апеляційну скаргу 10 січня 2025 року, а не 09 січня 2025 року.

Крім того, 10.01.2025 року адвокат Ігнатко В.С. від свого імені подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат зазначає причини пропущення строку саме ОСОБА_1 , який з апеляційною скаргою не звертався, хоча мав та має на це право.

Апеляційний суд звертає увагу, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвокатом подано на підставі договору про надання правової допомоги №232/5 від 12.12.2024 року. Таким чином, адвокат Ігнатко В.С. набув статусу захисника в даній справі вже після сплину строку на апеляційне оскарження, що свідчить про фактичну відсутність підстав для поновлення строку захиснику, про що він, між іншим, не просить.

Таким чином, твердження захисника Ігнатка В.С. про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апелянт не довів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення не знаходить, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду від 09 січня 2023 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП слід повернути особі, яка її подала.

Водночас апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з апеляційною скаргою в порядку визначеному законом та відповідним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши поважні причини пропуску такого строку.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КупАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника-адвоката Ігнатка В.С., який діє в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 164 КУпАП про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2023 року, - відмовити.

Апеляційну скаргу, яку подав захисник-адвокат Ігнатко В.С. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2023 року, - повернути останньому з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію постанови.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага