Справа № 142/1017/24
Провадження № 33/801/54/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Коломієць Ірини Олександрівни,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 254519 від 15 листопада 2024 року, 15 листопада 2024 року о 01 год. 05 хв. на напрямку н.п. Студена (Україна) - н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі проміжного прикордонного знаку № 0243/04, на відстані 400 метрів від лінії державного кордону ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з громадянином України ОСОБА_2 , в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України "Про державний кордон України" від 04 листопада 1991 року, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його адвокат Коломієць І. О. просять постанову суду скасувати та закрити провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення такого правопорушення, адже йому на даний час лише 22 роки, а відповідно до норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаними є особи віком від 25 до 60 років. Крім того ОСОБА_1 , який обліковується в ІНФОРМАЦІЯ_2 є студентом і з приводу навчання має відстрочення від мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того захисник зазначає, що судом не з`ясовані підстави, з яких ОСОБА_1 опинився у Вінницькій області та що в дійсності правопорушник разом з товаришем у темну пору доби шукали собаку, який вибіг з машини, а тому він не мав наміру перетинати державний кордон.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 254519 від 15 листопада 2024 року складено з порушеннями, а тому він не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення. При цьому рапорт прикордонної служби, як доказ винних дій ОСОБА_1 , не ґрунтується на правовій основі, а визнання ним вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки доказів.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Коломієць І. О. просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити з підстав викладених у ній, а постанову суду першої інстанції скасувати, закривши провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Проти розгляду апеляційної скарги за відсутності правопорушника не заперечувала.

Відповідно до частин 5 і 6 статті 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин неявка особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не перешкоджає розглядові справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Коломієць І. О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно зі ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску в складі групи осіб.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Отже, ознакою об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною другою статті 204-1 КУпАП є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене у складі групи осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Коломієць І. О. не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає її прийнятою при невідповідності висновків суду обставинам прави, з порушенням норм діючого законодавства.

Проте, з такими доводами захисника не можливо погодитись, оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким судом дана правильна юридична оцінка.

Такий висновок підтверджується наявними у справі та дослідженими доказами, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 254519 від 15 листопада 2024 року, згідно якого: на напрямку н.п. Студена (Україна) - н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі проміжного прикордонного знаку № 0243/04, на відстані 400 метрів від лінії державного кордону ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з громадянином України ОСОБА_2 , в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України (а. с. 2);

-рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) капітана ОСОБА_3 про обставини вказаного правопорушення (а. с. 3);

-власноручним письмовим поясненням ОСОБА_1 , в якому ним детально описано алгоритм вчинених дій з метою незаконного перетину кордону України, у тому числі зазначив, що метою незаконного перетину кордону України були «життєві обставини» (а. с. 4);

-власноручним письмовим поясненням ОСОБА_2 , що повністю узгоджується з поясненням ОСОБА_1 (а. с. 5);

-заявою ОСОБА_1 про визнання ним вини в інкримінованому правопорушенні та розгляд справи у його відсутність (а. с. 8).

Статтею 12 Закону України «Про державний кордон України» встановлено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з абз. 1 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окрім того, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

У зв`язку з зазначеним доводи апеляційної скарги у тій частині, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення такого правопорушення, адже йому на даний час лише 22 роки та з приводу навчання він має відстрочення від мобілізації судом відхиляються.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 знаючи про тимчасову заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років та перебуваючи на напрямку н.п. Ротар (Республіка Молдова) в районі проміжного прикордонного знаку № 0243/04, на відстані 400 метрів від лінії державного кордону ОСОБА_1 у складі групи осіб спільно з громадянином України ОСОБА_2 , в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави уважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі захисник не посилався на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а на суб`єктивну оцінку подіям, що склалися.

Викладені в апеляційній скарзі захисником доводи щодо причин перебування ОСОБА_1 у Вінницькій області, зокрема про те, що він разом із товаришем у темну пору доби шукав собаку, який вибіг з машини, і тому не мав наміру перетинати державний кордон, суд оцінює критично. Такі твердження є спробою сторони захисту посіяти сумнів у достовірності обставин, викладених у матеріалах справи. Проте вони повністю спростовуються письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 (а. с. 4).

Зауваження захисника щодо недопустимості зібраних доказів у справі мають виключно формальний характер і не впливають на встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд визнає їх необґрунтованими та залишає без задоволення.

Отже, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та призначене йому судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська