Провадження № 3/750/185/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Кузнєцова О.О., при секретарі Чернобай Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу 11.12.2024 о 02 год. 15 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив стосовно своєї дружини домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, штовхав, хапав за руки, чим завдав фізичного болю та психологічних страждань, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, незважаючи на те, що про розгляд справи сповіщався належним чином та завчасно. Жодних заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло, таким чином це дозволяє суду розглянути справу у відсутність цієї особи, оскільки положення ст. 268 КУпАП не містять вимоги щодо обов`язкової участі означеної особи при розгляді справи в суді.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Виходячи з наведеного формулювання ознак домашнього насильства, обов`язковими ознаками цього правопорушення є, по-перше, вчинення дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, а по-друге, наявність наслідку таких дій: можливість завдання чи завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, із аналізу вищевказаних норм також слідує, що під домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному чи фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

У ході розгляду справи судом досліджено наступні письмові докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, електронний рапорт, форму оцінки ризиків, пояснення ОСОБА_4 , рапорт інспектора.

Так, згідно матеріалів справи, між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відбувся конфлікт на ґрунті зради дружини. Після того, як працівники поліції приїхали на виклик, заявниця поводила себе агресивно та зухвало, як по відношенню до свого чоловіка ОСОБА_1 та працівників поліції, сама провокувала конфлікт. На зауваження не реагувала. ОСОБА_1 поводив себе врівноважено, на провокації дружини не реагував. Вказане підтверджується долученим до матеріалів рапортом інспектора, який сам же інспектор просить врахувати під час прийняття рішення в суді.

Тобто, працівники поліції без з`ясування в належний спосіб всіх обставин конфлікту склали протокол.

Будь-яких об`єктивних доказів, які б давали можливість встановити вину ОСОБА_1 та могли довести об`єктивну сторону правопорушення, яке полягає у вчиненні домашнього насильства, матеріали справи не містять. Не надано доказів можливості настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди у потерпілої.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що матеріали справи складені по відношенню до ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства по відношенню до дружини не містять доказів вчинення такого адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на його користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, приходжу до переконливого висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї дружини не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, як не доведено і наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Керуючись ст. 9, ч. 1 ст.173-2, ст.ст.245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя О.О. Кузнєцова