Справа №473/5514/24
Провадження № 33/812/20/25
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Зубар Н.Б., у приміщенні цього суду 08 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює єгерем у Вознесенському лісництві, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840330, який складений 28 вересня 2024 р. о 21 год. 55 хв., водій ОСОБА_1 08 вересня 2024 р. о 21 год. 39 хв. в м. Вознесенську по вул. Єдності керував транспортним засобом ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки ТЗ пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ARPJ-0491», результат якого встановив 0,26 проміле, тест №238. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органом поліції на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

В судове засідання в суд першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2024 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розгляд справи відбувався без його участі. Так, до суду першої інстанції ним були подані заяви про ознайомлення з матеріалами справи, проте судом в повному обсязі вони надані не були - ОСОБА_1 не мав змоги ознайомитись з відеозаписом, який міститься в матеріалах справи. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з поважної причини, оскільки до 15 листопада 2024 р. включно перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня», що підтверджується копією виписного епікризу. Крім того, апелянт вказує, що є військовослужбовцем і несе службу на бойових позиціях у віддалених населених пунктах та з початку повномасштабної війни вносить свій вагомий внесок у боротьбу з агресором. До того ж з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №840330, який складений 28 вересня 2024 р., не згодний, оскільки в той вечір був дуже втомлений, хотів спати, а тому щоб не заснути за кермом після нічного чергування випив енергетичний напій, який не містить алкоголю, а містить велику кількість кофеїну. З результатом алкотесту під час зупинки транспортного засобу погодився, оскільки не мав часу і поспішав за побратимами, з якими мав вчасно прибути до місця несення служби, тому підписав протокол і поїхав далі, оскільки від керування транспортним засобом його не відсторонювали. До того ж, апелянт стверджує, що матеріали справі містять часові розбіжності відеозапису з результатом алкотесту, з якого вбачається, що час його проходження - 21 год. 43 хв., а на відеозапису - 21 год. 44 хв. Також з алкотесту вбачається показник температури повітря +26 °С, що є не правдивою інформацією, оскільки у пізній нічний час восени такою температура повітря не може бути. На думку ОСОБА_1 , алкотест мав погрішності в роботі, тому і видав результат 0,26 проміле, хоча він алкогольні напої не вживав, оскільки перебував на постійному військовому чергуванні. Також ОСОБА_1 зауважує, що посвідчення водія йому необхідне, оскільки по своїй службі він постійно повинен перебувати за кермом автомобіля, щоб вчасно покинути небезпечні місця і тим самим спасти своє життя і життя побратимів та вважає, що в діях судді першої інстанції вбачається упереджене ставлення до нього.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку на адресу місця проживання, а також додатково - телефонограмою. Згідно відомостей сайту Укрпошти поштове відправлення - судова повістка не була вручена ОСОБА_1 через «відсутність адресату». На адресу апеляційного суду 06 січня 2025 року о 9 год 34 хвил. засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить справу розглянути за його відсутності, посилаючись на неможливість прибути у судове засідання у зв`язку з тим, що має обмеження у пересуванні після операції, яка була проведена 24 грудня 2024 року.

Враховуючи наведені обставини щодо повідомлення ОСОБА_1 , зміст його заяви про розгляд справи без його участі, з урахуванням положень частини 1 статті 268, частин 5, 6 статті 294 КУпАП, достатність у справі матеріалів для розгляду справи за апеляційною скаргою, апеляційний суд вважав за можливе розглядати справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840330 28 вересня 2024 р., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 28 вересня 2024 р.. о 21 год. 39 хв. в м. Вознесенську по вул. Єдності керував транспортним засобом ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки ТЗ пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ARPJ-0491», результат якого встановив 0,26 проміле, тест №238. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, останній зазначив «Визнаю»;

- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки транспортного засобу, який проведений поліцейським, від 28 вересня 2024 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6820, який показав 0,26 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де перелічені виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, та зафіксований результат алкотесту, що становить 0,26 проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому також перелічені ознаки сп`яніння та зазначений результат проходження алкотесту;

- письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 від 28 вересня 2024 р., де він зазначив, що зобов`язується в подальшому не керувати транспортним засобом до повного витверезіння, який також власноручно ним підписані;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано обставини та момент зупинки транспортного засобу, з якого виходить чоловік, яким в подальшому виявляється ОСОБА_1 . Поліцейські оголошують йому про підстави зупинки, а саме - погано видно номерний знак транспортного засобу. На питання поліцейського щодо вживання алкоголю водій відповів, що вживав енергетик, після чого йому було запропоновано проти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій погодився. Результат тесту показав 26 проміле, який водій не оспорював та ще раз зазначив, що вживав енергетик ще до обіду, після чого ліг спати, а прокинувшись, поїхав за дружиною. На пропозицію пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, зазначивши при цьому, що вже поспішає. Також відеозапис місить фіксацію процесу оформлення протоколу, оголошення протоколу та роз`яснення водієві його прав та наслідків складання протоколу.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Так, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснений за його згодою поліцейським з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору DRAGER «ALKOTEST» №6820, роздруківка результату огляду на стан алкогольного сп`яніння підписана ОСОБА_1 , який погодився з показниками приладу огляду. Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, що відповідає вимогам частини 2 ст. 266 КУпАП.

Як протокол про адміністративне правопорушення, так і роздруківка результатів проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки від 28 вересня 2024 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6820 підписані із зазначенням про згоду із результатами.

В сукупності перелічені докази свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо посилань апелянта на те, що використаний поліцейським для огляду на стан алкогольного сп`яніння технічний прилад DRAGER «ARPJ-0491» мав погрішності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого законодавства водій самостійно вирішує, чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду щодо стану сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу, або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я (частина 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Разом з тим, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103).

Тобто згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу також свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Водій ОСОБА_1 підписав результат алкотесту, який складав 0,26 проміле, та протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1. ст.130 КУпАП, чим підтвердив свою згоду з результатами огляду на стан сп`яніння та відсутність сумніву у його достовірності.

За такого у поліцейського не було підстави для неприйняття отриманого ним за допомогою технічного приладу результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувався за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи Вознесенським міськрайонним судом, знайомився з матеріалами справи (а.с. 12) та подав заяву про відкладення розгляду, призначеного судом на 16 жовтня 2024 року у зв`язку із проходженням військової служби (а.с. 13). Інших заяв ним не подавалось, а тому у суду першої інстанції з урахуванням положень частин 1, 2 статті 268 КУпАП були підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_1 , але процесуальні права останнього, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом прийняття його апеляційної скарги та надання можливості взяти участь у судовому розгляді.

Крім того сам по собі факт розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови правильних висновків суду по суті справи не є відповідно до положень КУпАП достатньою підставою для скасування постанови судді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на положення вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП відсутні підстави при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП для врахування факту проходження ним військової служби та його військової спеціальності.

Тобто у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №840330.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна