ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Філіповського Віктора Валентиновича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 16 вересня 2024 року о 17 годині 10 хвилин, гр. ОСОБА_1 , рухаючись біля будинку 110 по вулиці Київська в Новокодацькому районі міста Дніпра, керував автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою, яка тимчасово обмежена у праві керування транспортними засобами на підставі постанови Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження №65955859 від 05.09.2023 року, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Філіповський В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, оскільки останній не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на кінцевій зупинці та не рухався.

Вказує, що постанова державного виконавця є незаконною, є такою що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 працює водієм і єдине джерело доходів за допомогою якого сплачуються аліменти та забезпечується сімь`я це робота водієм.

Також зазначає, що не зрозуміло чим керувався суд притягуючи до відповідальності у вигляді позбавлення права керування ТЗ строком на 6 місяців, що є порушенням ст.ст. 33,34 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Філіповський В.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників провадження, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і безпідставними.

Так, відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП наступає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

В апеляційної скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали ставити під сумнів встановлені місцевим судом фактичні обставини справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено

Посилання апелянта на те, що постанова державного виконавця є незаконною, є такою що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 працює водієм і єдине джерело доходів за допомогою якого сплачуються аліменти та забезпечується сімь`я це робота водієм не є слушними, оскільки інформації про скасування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, в підтвердження наведених вище доводів надано не було.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на кінцевій зупинці та не рухався.

Так, судом першої інстанції було надано ґрунтовний висновок щодо неспроможності даних доводів апелянта, з якими погоджується й апеляційний суд.

Крім того, сам ОСОБА_1 не заперечує того, що він дійсно працює на підприємстві водієм та керує транспортним засобом знаючи про існування обмежень.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Філіповського Віктора Валентиновича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун