ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/189/25 Справа № 175/8277/24 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Шевченко В.В., за участю захисника Соколова В.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Соколова В.В. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 09.04.2024 року о 21:30 год. в м. Краматорськ, перехрестя вулиці Аероклубна та Актюбінська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР.

В апеляційній скарзі захисник Соколов В.В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд не з`ясував всі обставини справи, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення. Судом не враховано практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства. Наголошує, що вину ОСОБА_1 не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом. Звертає увагу на невідповідність твердження суду про неявку ОСОБА_1 у судове засідання без поважних причин. Зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує, що долучений до протоколу відеозапис не відображає обставин всіх подій. Судом не враховано пояснення ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 , а розгляд справи відбувся без допиту свідка ОСОБА_2 , що є порушенням правового принципу безпосередності дослідження доказів через допит свідка в суді. Наголошує, що акт огляду не містить його обов`язкових реквізитів, тому є недопустимим та неналежним доказом. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія у заклад охорони здоров`я. Поліцією не надано доказів того, що допустима норма вмісту алкоголю була перевищена. До матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності засобу вимірювальної техніки та свідоцтво про його повірку. Звертає увагу на положення Віденської конвенції про дорожній рух, яка ратифікована Україною, норми якої є пріоритетними по відношенню до норм законодавства України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника та ОСОБА_1 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За змістом п.2.9 «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 892614 від 09.04.2024 року, згідно якого 09.04.2024 року о 22 год. в м. Краматорськ, на перехресті вулиці Аероклубна та Актюбінська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 тест № 936. Результат огляду позитивний 0,76 ‰, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Результат огляду на стан сп`яніння 0,76 ‰ із яким ОСОБА_1 згоден, що підтверджується його особистим підписом.

Роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою «Alcotest 6820 Drager», прилад № ARНК 0061 тест № 936 від 09.04.2024 року, з якої вбачається, що 09 квітня 2024 року о 21:45 годині протестовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого виявлено 0,76 ‰, та яка містить підпис тестуємої особи.

Рапортом інспектора взводу № 1 роти № 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП, за яким 09.04.2024 року відповідно до ст. 8 п. 7 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в м. Краматорськ на перехресті вулиці Аероклубна та Актюбінська було зупинено транспортний засіб «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням військовослужбовця НОМЕР_2 окрема бригада ТРО ОСОБА_1 . В ході бесіди у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, хитка хода та запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога або на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, на що ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на місці, в результаті чого прилад показав позитивний результат 0,76 ‰. На ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом до протоколу, на якому ОСОБА_1 не заперечував керування транспортним засобом, зафіксовано факт здійснення огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager та зафіксовано результат 0,76 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Протокол власноруч підписаний ОСОБА_1 та містить пояснення останнього, що він їхав на відпочинок з наряду, цілий день пив охолоджуючий квас с жінкою, не спав сутки в наряді, очі червоні були тому, що не спав дві доби тому що були супротиви з боку ворогу. Драгер проходив декілька разів тому, що екіпаж не міг показати як проходити драгер.

Підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

З оглянутого судом відеозапису встановлено, що процедура проходження огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння була проведена відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735.

Огляд проводився за згодою ОСОБА_1 . Доказів на підтвердження того, що останній вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу Drager Alcotest 6820, за допомогою якого проходився огляд на стан сп`яніння, в матеріалах справи не міститься.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять направлення на огляд, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не мають істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу. Направлення на огляд має правове значення для лікаря медичної установи, який у випадку наявності такого направлення повинен провести огляд. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та не виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Щодо доводів апелянта про те, що долучений до протоколу відеозапис не містить фіксації всіх обставин, апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. На долученому відеозапису зафіксовано факт здійснення огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager та зафіксовано результат 0,76 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився.

Тобто, долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.

Оглянутим відеозаписом також спростовуються і пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом, а вийшов з дружиною забрати документи, оскільки під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, після проходження огляду заперечував факт вживання алкоголю, а казав, що вживав кофеїн та квас, на пропозицію проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду відмовився, погодився з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу. Також під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 роз`яснено підстави притягнення його до відповідальності, з якими останній погодився та не відповів на дзвінок дружини, оскільки спілкувався з працівником поліції.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_2 стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами.

Що стосується доводів сторони захисту про необхідність дотримання судом європейського законодавства та що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння з урахуванням положень Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована УРСР 25 квітня 1974 року, то апеляційний суд вважає, що положення зазначеної Конвенції застосуванню, у даному випадку, не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01 травня 1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2 ‰.

Відповідно до п. 7 Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, станом сп`яніння є результат спеціального технічного засобу з цифровим показником більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Так, відповідно до технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 6820» межі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,02 проміле - у діапазоні від 0 до 0,2 проміле, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0,04 проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 проміле; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,4 проміле.

З огляду на те, що у ОСОБА_1 виявлено 0,76 проміле алкоголю, що, навіть з урахуванням похибки для технічного приладу «Drager Alcotest 6820» ( +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 проміле), перевищує допустиму кількість алкоголю в організмі, у суду відсутні підстави вважати, що такий цифровий показник може бути викликаний похибкою.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що необґрунтованість протоколу за ст. 130 КУпАП за перевищення 0,2 проміле, зафіксоване на місці алкотестером, можна довести нормами чинного законодавства є необґрунтованими.

Стосовно доводів апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 126, 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суддя першої інстанції правильно дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).

Крім того, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Соколова В.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя