Справа №519/1586/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2025 м. Південне

Суддя Южного міського суду Одеської області Москаленко І.О. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, ч.5 ст.126 та ст.185 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі.

1.Згідно з протоколом серія ААД№ 479267 від 11.10.2024 водій ОСОБА_1 11.10.2024 о 22:58 год. в Одеській обл., м.Південне, просп. Миру, буд.19, керував транспортним засобом HONDA CIVIC н.з. НОМЕР_1 не маючи відповідної категорії та не мав права керувати транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. По цьому факту був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП.

2.Згідно з протоколом ААД №479289 від 12.10.2024 водій ОСОБА_1 11.10.2024 о 22 годині 58 хвилин керував транспортним засобом HONDA CIVIC н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголя з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Аlcotest Drager 6820 та в медичному закладі відмовився під запис на боді камеру №000132, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

3.Згідно з протоколом ВАВ №884965 від 11.10.2024 водій ОСОБА_1 11.10.2024 о 22:59 год. в Одеській обл., м.Південне, просп. Миру, буд.19, не виконував неодноразово законне розпорядження і вимогу про припинення правопорушення, шарпав, штовхав працівників поліції, поводив себе зухвало та агресивно, чим вчинив правопорушення передбачене ст.185 КУпАП.

4.Суд вважає за необхідне з огляду на ч.2 ст.36 КУпАП з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду, матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП та ст.185 КУпАП, об`єднати в одне провадження, та присвоїти номер об`єднаній справі №519/1586/24.

5.В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, при цьому зазначивши, що не керував транспортним засобом. Дійсно, вживав алкоголь поки ремонтував у гаражі автомобіль разом з ОСОБА_2 та неповнолітнім ОСОБА_3 . Коли закінчили ремонт, то замовили піцу з собою у кафе «Pizza and steak» та поїхали її забирати. За кермом був неповнолітній ОСОБА_3 , який алкоголь не вживав. В момент, коли підійшли працівники поліції, вже всі троє вийшли з авто. Оскільки автомобіль належить ОСОБА_1 , то працівники поліції вирішили, що це він керував автомобілем, хоча він неодноразово зазначав, що автомобілем не керував. Коли до нього почали застосовувати кайданки, то дійсно став вести себе агресивно.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

6.Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

7.Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

8.Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

9.Рішенням ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголошено, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, установлені ПДР, які мають дотримуватися при експлуатації автомобіля за будь-яких обставин.

10.Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

11.Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

12.В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

13.Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід вважати закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

14.При перегляді відеозапису з бодікамери №000132 судом встановлено, що момент зупинки транспортного засобу, перебування за кермом та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано. Тому, судом викликались для допиту свідки, які зазначені у протоколах серії ААД №479289 від 12.10.2024, серії ААД№ 479267 від 11.10.2024, ВАВ №884965 від 11.10.2024.

15.Так, допитаний у судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і за відмову від давання показань, ОСОБА_4 , пояснив, що самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не бачив. Було темно, свідок знаходився на значній відстані від транспортного засобу, тому йому невідомо, хто саме керував транспортним засобом. Водночас, засвідчив агресивну поведінку ОСОБА_1 як біля транспортного засобу, так і у відділку поліції.

16.Другий свідок, зазначений у протоколах серії ААД №479289 від 12.10.2024, серії ААД№ 479267 від 11.10.2024, ВАВ №884965 від 11.10.2024, ОСОБА_5 до суду не з`явився, пояснивши це занятістю на роботі, але надав письмові пояснення, згідно яких свідок не бачив самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, йому невідомо, хто саме керував транспортним засобом.

17.Крім того, за клопотання адвоката Родіонова А.В. судом були викликані та допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 .

18.Так, допитаний у судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і за відмову від давання показань, ОСОБА_2 , пояснив, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, за кермом був неповнолітній ОСОБА_3 .

19.Допитаний у судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і за відмову від давання показань, неповнолітній ОСОБА_3 , надав тотожні свідчення, зазначивши, що за кермом був він, а ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Висновки суду

20.Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

21.Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №524/4668/17 рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

22.Також, суд враховує правову позицію висловлену Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення.

23.При цьому, суддя зазначає, що рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом у справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного суду, яка викладе назокрема у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 № 489/4827/16-а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю.

24.Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

25.Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

26.На думку суду, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження як суб`єктивної так і об`єктивної сторін інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідно і наявності в діях останнього складу зазначених правопорушень. Факт керування ОСОБА_1 автотранспортним засобом не зафіксовано на відеозаписі з бодікамери 000132, свідки, зазначені у протоколах, також не засвідчили такого факту підчас розгляду справи судом.

27.Доказів на спростування доводів сторони захисту матеріали справи не містять.

28.В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

29.Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

30.Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

31.Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тому, суд вважає за необхідне закрити адміністративну справу у частині вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

32.Водночас, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за ознаками злісної непокори законній вимозі працівника поліції. Неправомірні дії ОСОБА_1 , які виразилися у злісній непокорі законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, підтверджується показаннями правопорушника, які надані ним безпосередньо під час розгляду справи, показаннями свідків та відеозаписом з бодікамери 000132.

Мотиви накладення адміністративного стягнення та ухвалення інших рішень.

33.Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи на характер правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю, що до ОСОБА_1 доцільно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

34.Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

35.Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 283-284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

36.Матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП, справи №519/1586/24, №519/1488/24 та №519/1589/24 об`єднати в одне провадження та присвоїти номер об`єднаній справі 519/1586/24.

37.Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

38. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

39.Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 136 грн.

40.Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

41.Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

42.Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

43.Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через суд, який виніс постанову.

Суддя Южного міського суду

Одеської області І.О. Москаленко