Номер провадження: 33/813/338/25
Номер справи місцевого суду: 523/8049/24
Головуючий у першій інстанції Далеко К.О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Громік Р.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн в дохід держави.

Не погодившись з даною постановою, 31 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року, мотивуючи тим, що:

1) 04 жовтня 2024 року в день судового засідання він не знав про результат розгляду справи та копію оскаржуваної постанови отримав 05 листопада 2024 року;

2) про існування Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 стало відомо з постанови Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року;

3) ОСОБА_1 неодноразово звертався до Суворовського районного суду м. Одеси з метою отримання копії оскаржуваної постанови, що свідчить про те, що ОСОБА_1 постійно цікавився розглядом справи.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження випливає, що причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова Суворовського районного суду м. Одеси ухвалена судом 04 жовтня 2024 року.

15 листопада 2024 року ОСОБА_1 вперше звернувся з апеляційною скаргою разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке було обґрунтоване тим, в судовому засіданні постанова не була проголошена, копію оскаржуваної постанови отримав 05 листопада 2024 року.

02 грудня 2024 року постановою Одеського апеляційного суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повернуто особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Крім того, суд звернув увагу, що апеляційну скаргу було подано лише 15 листопада 2024 року, тобто з пропуском десятиденного строку навіть з дати опублікування постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

06 грудня 2024 року звертаючись зі скаргою вдруге, ОСОБА_1 фактично посилається на ті самі обставини, зазначаючи, що 04.10.2024 в день судового засідання він не знав про результат розгляду справи та копію оскаржуваної постанови отримав 05.11.2024.

Оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року повернуто скаржнику, то апеляційна скарга ОСОБА_1 яка подана вдруге з тих же підстав, яким судом вже дана оцінка, як і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, повторному розгляду не підлягає.

Тому постановою Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Звернувшись втретє з апеляційною скаргою 31 грудня 2024 року ОСОБА_1 в обґрунтуванні поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження заначає ті самі обставини, вказуючи, що 04 жовтня 2024 року в день судового засідання він не знав про результат розгляду справи та копію оскаржуваної постанови отримав 05 листопада 2024 року, а також те, що про існування Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 стало відомо з постанови Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року.

Оскільки клопотання про поновлення строку обґрунтовано тими ж самими обставинами, яким вже була надана оцінкам судом, то такі посилання судом апеляційної інстанції не враховуються.

Щодо посилання на те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Суворовського районного суду м. Одеси з метою отримання копії оскаржуваної постанови, що свідчить про те, що ОСОБА_1 постійно цікавився розглядом справи суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

В матеріалах справи міститься розписка про те, що копію постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 отримано 05 листопада 2024 року (а.с.17).

Однак, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що до 05 листопада 2024 року, а саме 20 жовтня 2024 року звертався до Суворовського районного суду м. Одеси з метою отримання копії постанови, про що свідчить журнал обліку відвідувачів у працівників Служби судової охорони.

Проте жодних доказів на підтвердження даного факту до суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень належного звернення до суду з метою отримання копії судового рішення до 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд дійшов висновку, що поважні причини поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року та апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст.ст. 289, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію постанови та апеляційну скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами негайно надіслати особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік