Справа № 305/4915/24
Номер провадження 3/305/49/25
ПОСТАНОВА

про накладення адміністративного стягнення

08.01.2025 м. Рахів

Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Ластовичак Віктор Юрійович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, директора Великобичківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До суду 26.12.2024 надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, складені Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці,про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме протокол від 31.10.2024 №ЗХ/ЗК/32537/П/ПТ про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 41 КУпАП, з додатками.

Як вбачається з протоколу, 31.10.2024 о 14:30 год, при проведенні перевірки встановлено, що: в частинах 2 та 3 статті 23 Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року № 322-VIII із змінами і доповненнями №3840-1X від 20.06.2024 р. (надалі - К3пП України) вказано: Строковий трудовий договір укладається у вишадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов ії виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Роботодавець зобов?язаний інформувати працівників, які працюють за строковим трудовим договором, про вакансії, що відповідають іх кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, а також забезпечити рівні можливості таких працівників для його укладення. Після того, як Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2023 від 07.02.2023 року абзац третій частини другої статті 22 Закону України "Про повну загальну середню освіту" від 16 січня 2020 року № 463-1X визнано неконституційним, а саме: педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років, директор Лембак І. М. укладав з ОСОБА_2 строковий трудовий договір на навчальний період, при цьому не запропонував укласти безстроковий трудовий договір. Враховуючи те, що посада вчителя географії затверджена на постійній основі, чим порушено частину 2 та 3 статті 23 КЗпП України. Крім того, наказом № 65-к від 31.08.2023 виданого директором дію строкового трудового договору з ОСОБА_3 було визначено з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2024 року, а фактично звільнено її 14 серпня 2024 року за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, закінчення строку трудового договору, наказ № 29-к від 19.06.2024. При цьому не було видано наказу про продовження терміну дії строкового трудового договору, не отримано заяви працівника на продовження його терміну та також заяви працівника про надання їй відпустки. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про відпустки» від 15.11.96 № 504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника у зв?язку із закінченням строку трудового договору невикористану відпустку можна за його бажанням надавати й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки. Днем звільнення буде останній день відпустки. В статті 39-1 КЗпП України вказано, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 1 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Порушено пункт 2 частини першої статті 36 К3пП України, таким чином встановлено, що ОСОБА_1 порушив ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 частково визнав свою вину у частині непродовження строку дії договору.

Перевіривши матеріали справи та докази, які містяться в них, суддею встановлено, що факт учинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії №ЗХ/ЗК/32537/П/ПТ від 31.10.2024;

- актом від 31.10.2024, складеним за результатом проведення проведння заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства про працю, зокрема дотримання строків та першочерговості виплати заробітної плати відповідно до ст. 10 ЗУ Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану за №ЗХ/ЗК/32537/047 від 31.10.2024 яким встановлено, що роботодавець не проінформував ОСОБА_2 , яка працювала за трудовим строковим договором, про вакансії, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, а також не забезпечив рівні можливості для його укладення, а також звільнив ОСОБА_2 після закінчення строкового договору.

- копією наказу 29-к від 19.06.2024 про звільнення ОСОБА_2 ;

- копією наказу 22-в від 07.06.2024 про щорічну основну відпустку педагогічним працівникам закладу;

- копією трудової книжки ОСОБА_2 ;

- пояснюючою запискою директора ОСОБА_1 .

Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріалами підтверджено порушення ОСОБА_1 як посадовою особою установи вимог ч. 3 ст. 23 , п. 2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, суддя вважає доведеним наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, - порушення вимог законодавства про працю.

Обставин, які б обтяжували та пом`якшували відповідальність особи, стосовно якої складено протокол, не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого та особу правопорушника, суддя вважає за необхідне та достатнє накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника слід також стягнути судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись статтями 33, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 1 ст. 307, ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений ним не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання і з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рахівський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК