справа № 619/9596/24
провадження № 3/619/44/25
Постанова

іменем України

14 січня 2025 року,

суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М. розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установила:

17.11.2024 о 21 год 30 хв за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Черкаська Лозова, вул. Поштова, буд. 20, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ DAEWOO н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження медичного огляду на місці зупинки ТЗ та в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру /116, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся шляхом направлення SMS-повідомлення, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber».

Захисник адвокат Гармаш М.Ю. у судове засідання не з`явився, направивши в системі «Електронний суд» клопотання про розгляд справи у його відсутність та клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. У обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовець і поліцейські не викликали ВСП для проведення огляду та складання протоколу. Окрім того, ОСОБА_1 зазначив про необхідність отримання правової допомоги, однак протокол складено без участі захисника. Відеозапис не містить відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. На відеозаписі не зафіксовано обставин приведення автомобіля в рух ОСОБА_1 , а машина поліцейських під`їхала до авто, яке стоїть обабіч дороги. ОСОБА_1 є військовослужбовцем та повідомив про це поліцейських. Порядок направлення на проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовця визначений ст. 266-1 КУпАП. Тобто, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП наявна у тому випадку, якщо військовослужбовець відмовляється від проходження огляду саме в установленому законом порядку, тобто в порядку, передбаченому ст. 266-1 КУпАП. Направлення на проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які перебувають на вулицях та в заборонених законом інших місцях не належить до повноважень працівників поліції. На відеозаписі мовлення та хода Чеманова під час відеофіксації не порушена, пальці рук не тремтять, він має цілком природній вигляд та забарвлення обличчя. Отже вимога інспектора патрульної поліції про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною, незаконною та необгрунтованою. Крім того, працівник поліції вказує ОСОБА_1 про можливість відмови, підмінюючи поняття відмови від проходження огляду та відмови від надання пояснень. Таким чином працівники поліції фактично спровокували ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, схиливши його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд зазначає, що правова позиція по справі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Не дивлячись на невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, його винуватість доказана у повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 176080 від 17.11.2024; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголя з порожнини рота, невнятна мова, хитка хода та відмовився від проходження огляду за допомогою алкотестера Драгер 6820; направленням до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я; довідкою «ІПНП» про наявність посвідчення водія НОМЕР_2 ; відеозаписом, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 пройти на місці зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або проїхати у лікарню.

Як установлено пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції порушено визначений для військовослужбовців порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановленого статтею 266-1 КУпАП, а саме, що такий огляд мав бути проведений посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення. Суд відхиляє такий аргумент як такий, що ґрунтується на помилковому розумінні норм права.

Так, відповідно до частин 1-3 цієї статті військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння до таких підстав не належить.

Відповідно до статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки протокол серії ЕПР1 № 176080 від 17.11.2024 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , який на момент зупинки керував не військовим автомобілем та не виконував службове завдання, за обставин місця та часу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, ставиться у провину не перебування його як військовослужбовця з ознаками алкогольного сп`яніння, а керування ним транспортним засобом з такими ознаками, як водієм, будь-яких документів про те, що він є діючим військовим поліцейським не пред`явив, його огляд на стан сп`яніння правомірно проведений поліцейським за правилами ст. 266 КУпАП, а не положеннями ст. 266-1 КУпАП.

Щодо заперечення захисником факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд виходить з такого.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено диск з відеозаписом подій 17 листопада 2024 року, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в момент зупинки, який після зупинки працівниками поліції належного йому автомобіля вийшов з місця водія та не посилається на те, що автомобілем керувала інша особа. Згідно відеозапису присутність інших осіб у транспортному засобі або поряд не зафіксована. Також останній не висловлює заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом, надає поліцейським на їх вимогу як до водія документи, що посвідчують особу, тобто вчиняє дії, які притаманні особі, яка керує транспортом та несе за це відповідальність.

Доводи захисника щодо відсутності на відеозаписі факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі спростовані відеозаписом, де працівник поліції пропонує останньому проїхати у лікарню, на що ОСОБА_1 відмовився.

Щодо доводів захисника про порушене право на захист ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що працівником поліції було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що зафіксовано відеозаписом. Будь-яких клопотань щодо необхідності надання правової допомоги останнім заявлено не було.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, загальні основи накладення адміністративних стягнень, суддя дійшла висновку про накладення безальтернативного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко