Провадження № 33/801/23/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення, відповідно до статті 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Також, місцевим судом на підставі статті 36 КУпАП судові справи № 127/33524/24 та № 127/33525/24 об`єднано в одне провадження та присвоєно номер № 127/33524/24

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, водій ОСОБА_1 16.08.2024 о 17 год 00 хв перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком судово-токсикологічної експертизи №2820 від 29.08.2024, керував автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Київській в районі електроопори № 177.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, 26.08.2024 о 17.00 год водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київській м. Вінниця зі сторони вул. С. Зулінського в районі електроопори №177, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності у його діях події і складу правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання його винуватості.

Зауважує, що розглядаючи справу, суд не дослідив докази надані сторонами у справі, зокрема постанова слідчого про закриття кримінального провадження не має преюдиційного значення для даного розгляду справи. Також, судом не взято до уваги клопотання про витребування постанови про закриття провадження для забезпечення повного та всебічного розгляду справи, так як на момент розгляду справи не було відомо чи не скасовано дану постанову, яка стала підставою для складання протоколу та чи вона чинна на момент розгляду справи.

Вказує, що матеріали справи не містять належних доказів керування скаржником транспортним засобом, та в протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, який підтверджував би що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Водночас, місцевий суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , а тому позбавив його можливості надати пояснення у суді.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Мазур О. В. не з`явилися, захисник надав суду письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутність, підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просять її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Судом встановлено, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 708846 від 04.10.2024, ОСОБА_1 16.08.2024 о 17 год 00 хв перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком судово-токсикологічної експертизи №2820 від 29.08.2024, керував автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Київській в районі електроопори № 177, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 708845 від 04.10.2024, 26.08.2024 о 17.00 год водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київській м. Вінниця зі сторони вул. С.Зулінського в районі електроопори №177, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Лексус» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Дані протоколи відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, містять виклад суті вчинених правопорушень та є джерелом доказової інформації про події правопорушень та особу, яка їх вчинила.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вина ОСОБА_1 доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

До таких висновків суд прийшов дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 708846 від 04.10.2024; постанову про закриття кримінального провадження від 25.09.2024, копію схеми місця ДТП, копію письмових пояснень, копію висновку медичного огляду №0822 від 26.08.2024, якою встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, алкотест 6820 2,57‰, аналіз сечі на етанол 2,24 ‰, копія висновку експерта № 2820 від 29.08.2024та відеозапис з бодікамер поліцейських.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції). Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 13 Порядку №1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Відповідно до пункту 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 заперечень щодо проведеного лікарем медичного огляду не подавав та висновок не оскаржував.

В свою чергу, про свою незгоду із результатами проведеного огляду на стан сп`яніння скаржник не зазначав.

Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння скаржника, не суперечить вимогам законів.

Докази в сукупності узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з пунктом 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 708845 від 04.10.2024, схемою місця ДТП на якій зафіксоване конкретне місце транспортної пригоди; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції; постановою про закриття кримінального провадження від 25.09.2024 та копією письмових пояснень,

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що матеріали справи не містять належних доказів керування скаржником транспортним засобом, не приймаються до уваги, так як спростовуються матеріалами справи, зокрема письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , в яких зазначив, що «… він тормозив на червоне і не розрахував швидкість та допустив зіткнення з автомобілем, рухався зі швидкістю 50 км. на год.…».

Тобто, на момент зупинки правопорушник підтвердив, що саме він керував автомобілем.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як видно з протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 підписав його, проте зауважень, що не керував автомобілем не вказав.

Відтак, вказані доводи скаржника розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорушення.

Доводи скаржника, про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в розгляді справи у його відсутність, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати пояснення в суді, суддя вважає необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд виконуючи приписи КУпАП неодноразово викликав особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката, також за їх клопотанням суд неодноразово відкладав судові засідання.

Тобто, судом першої інстанції вжито усіх заходів для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи правопорушника та його адвоката. Будь яких заяв від правопорушника про причини його неявки чи будь-якої уповноваженої на це особи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак факт розгляду судом адміністративної справи у відсутність ОСОБА_1 не спростовує висновків суду про наявність його вини.

В свою чергу, скаржник не позбавлений можливості доводити свою невинуватість в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, постанова суду першої інстанції лише тих з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки відсутність сторони захисту в суді першої інстанції не вплинула на правильність рішення, прийнятого судом першої інстанції, та скаржником в суді апеляційної інстанції протилежного не доведено.

Інші доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 (а) та п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України і не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

З огляду на вищевикладене, адміністративне стягнення скаржнику призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП, і з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та ступеню його суспільної небезпеки, як таким, що є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, та призначено в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Також суд вірно застосував положення ст. 36 КУпАП, згідно яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.

За таких обставин постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко