ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Михайлюка М.І., захисника Мельника А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Мельника А.І. на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за аресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 13.07.2024 року о 14 год. 40 хв. на А/Д М-19, 522 км., в с. Тарашани Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п. 2.9А ПДР, керував автомобілем марки «MAN TGS 18.440» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », з напівпричепом «LANGENDORF SKA 24/29» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 » в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову захисник Мельник А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 .

На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що працівники поліції зупинили транспортний засіб за підозрою у перевантаженні автомобіля і вже після розгляду справи на місці скоєння адміністративного правопорушення, працівник поліції виявив ознаки алкогольного сп`яніння, які не були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення та які є виключно припущеннями.

Вказує, що з відеозапису поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 протягом всього спілкування із працівниками поліції поводить себе спокійно, координація рухів та мови у нього не порушена, він цілком має природній вигляд.

Посилається на те, що матеріали справи не містять відповідної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП, тому підстави для зупинки транспортного засобу у поліцейських були відсутні.

Вважає, що відсутність вказаної постанови додатково вказує на відсутність факту керування водієм ОСОБА_1 , тому і безпідставним є зазначення в протоколі, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що акт огляду був складений тільки в одному примірнику, що суперечить Інструкції №1452/735.

_______________________________________________________________________________________

ЄУНСС 715/2372/24 Головуючий у І інстанції Маковійчук Ю.В.

Провадження №33/822/1/25 Доповідач Марчак В.Я.

Також посилається на те, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час і дату апеляційного розгляду був належним чином повідомлений. Захисник підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечив проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , оскільки його права при цьому не будуть порушені, а тому апеляційний суд на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Відповідно до п.2.9.а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цієї заборони тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вірно встановлена судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №693484 від 13 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , цього ж дня, 13.07.2024 року о 14 год. 40 хв. на А/Д М-19, 522 км., в с. Тарашани Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п. 2.9А ПДР, керував автомобілем марки «MAN TGS 18.440» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », з напівпричепом «LANGENDORF SKA 24/29» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alkotest Drager ARLM-0440, результат позитивний - 0,28 ‰. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП ( а.с.1).

З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, що засвідчив своїм підписом у відповідній графі, зауважень не надавав.

Протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alkotest Drager 7510, результат - 0,28 ‰. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, що засвідчив своїм підписом у відповідній графі акту ( а.с.2).

З роздруківки Drager Alkotest 7510, прилад №ARLM-0440 вбачається, що результат тесту водія ОСОБА_1 на алкоголь позитивний, вміст алкоголю становить 0,28 ‰. Вказану роздруківку ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.3).

Крім того, факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом, долученим працівниками поліції до матеріалів справи.

З даного відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР. В ході спілкування, поліцейськими у водія були виявлені та озвучені йому ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів) і запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. Результат огляду позитивний - 0,28 ‰. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився ( а.с.9).

Всупереч доводам захисту, апеляційний суд вважає відеозапис з бодікамер належним та допустимим доказом у справі, оскільки він є повним, на ньому зафіксовано момент руху та зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення ознак алкогольного сп`яніння, процедуру огляду на стан алкогольного сп`янінні на місці зупинки, повний хід спілкування поліцейських з водієм, роз`яснення прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 КУ.

У своїй апеляційній скарзі захист посилається на незаконність зупинки ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи не міститься постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП, що також свідчить і про відсутність факту керування.

Дані доводи апеляційний суд вважає безпідставними, та вони спростовуються відеозаписом з бодікамери, на якому зафіксовано рух транспортного засобу «MAN TGS 18.440» д.н.з. « НОМЕР_1 ». Після зупинки, поліцейський підходить до вказаного транспортного засобу та на водійському сидінні за кермом перебуває ОСОБА_1 і не заперечує факту керування.

При цьому, поліцейським було роз`яснено причину зупинки, а саме - невиконання вимог дорожнього знаку 3.15.

Також з відеозапису вбачається процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та оформлення адміністративних матеріалів, роз`яснення змісту протоколу ОСОБА_1 .

Таким чином, вважати зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 неправомірною, у апеляційного суду немає.

Відсутність у матеріалах справи постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, на що посилається захист, не свідчить про неправомірність його зупинки та не спростовує факту керування ним транспортним засобом.

Обґрунтовуючи дані доводи, апелянт посилається на судову практику з адміністративного судочинства, а саме постанови КАС ВС, проте положення КАС України застосовуються при вирішенні спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. КАС України не регулює провадження у справах про адміністративні правопорушення, які регулюються КУпАП.

Також апеляційний суд звертає увагу на непослідову версію захисту, оскільки апелянт вказує, що ОСОБА_1 був безпідставно зупинений і при цьому посилається на те, що він не керував транспортним засобом.

Також безпідставними є доводи захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням, оскільки в ньому не зазначено ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції.

Згідно протоколу, у вину ОСОБА_1 ставиться порушення п.2.9 ПДР, яким передбачено керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що чітко зазначено у протоколі та відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Ознаки алкогольного сп`яніння, на які посилається захист, були виявлені, озвучені, зазначені в акті огляду та слугували підставою для пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що ознаки алкогольного сп`яніння не вбачаються з відеозапису, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки працівниками поліції в межах своїх повноважень та компетенції, відповідно до Інструкції, виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зазначено їх у протоколі про адміністративне правопорушення та для підтвердження наявності стану алкогольного сп`яніння запропоновано йому пройти огляд у встановленому законом порядку.

Доводи захисту про, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 прав, передбачених ст.268 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, є помилковими та спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано момент роз`яснення прав ОСОБА_1 .

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомився та засвідчив своїм підписом, міститься відмітка, що ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 КУ та ст.268 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 в повній мірі було відомо його права та обов`язки, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності.

Посилання апеляційної скарги на недопустимість акту огляду, оскільки, на думку захисту його складено тільки в одному примірнику, що суперечить Інструкції не спростовують змісту вказаного акту та факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР, що доведено сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи та не можуть слугувати підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Отже, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов переконливого висновку, що наявні у справі докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі захист посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими та районним судом, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до ст.33 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мельника А.І. - залишити без задоволення.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

02.01.2025 року

(дата засвідчення копії)