ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9958/24 Головуючий в І інстанції: Корольчук Н.В.
Номер провадження: 33/819/13/25 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Радченко С.В., за участю: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Мотіна Вадима Валерійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Мотіна Вадима Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 17.06.2024 о 15:45 год. в м. Херсоні по вул. Покришева, 22а, ОСОБА_1 керував електросамокатом Т4 Crosser в стані алкогольного сп`яніння, продув алкотестер Драгер на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проба позитивна 1,22%0 проміле, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився на відео. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, Мотін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Посилається на те, що справа була розглянута без участі його довірителя всупереч вимогам статті 268 КУпАП у день, коли він, як особа, що представляє інтереси правопорушника, особисто з`явився до приміщення Херсонського міського суду для участі в справі, але його повідомили, що справа не відбудеться у зв`язку з відсутністю електроенергії по усьому місту, що є загальновідомим фактом. Проте справа була розглянута, що є порушенням права на захист ОСОБА_1 .

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що справа розглянута за відсутності учасників справи, а копію постанови ними отримано 05.12.2024 року, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 109826 від 17.06.2024, чек алкотесту Dragеr 6810 ARВН(0540) тест №2268; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорт поліцейського та відеозапис обставин події, оцінюючи які, суд першої інстанції зробив висновок, що дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до змісту частини сьомої статті 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до змісту статті ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч.3 ст.35).

Як вбачається з матеріалів справи та відеозаписів з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Не містять таких доказів і наявні у справі відеозаписи з камер поліцейських. Матеріали справи взагалі не містять будь-якого посилання на те, з якої підстави ОСОБА_1 , керуючи електросамокатом, був зупинений, і як наслідок, змушений пройти огляд на стан сп`яніння. Не усуває цих суперечностей і рапорт поліцейського, що знаходиться в матеріалах справи та містить в собі лише посилання, що ОСОБА_1 був зупинений для перевірки документів, що не кореспондується з положеннями ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.

За таких обставин суд вважає, що водієм ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху, чи інших дій, за які його транспортний засіб слід було зупинити, у зв`язку із чим, та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу Мотіна Вадима Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко