Провадження № 3/643/559/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли від Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кленове Нововодолазького району Харківської області, громадянки України, непрацюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, -

у с т а н о в и в :

13 грудня 2024 року о 22-48 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме перебувала у стані алкогольного сп`яніння, в той час як малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно 13.12.2024 о 22-48 годині без нагляду дорослих гуляв по просп. Тракторобудівників в парку «Перемога» та був знайдений працівниками поліції.

Крім того, 13 грудня 2024 року о 22-00 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке виражалося у нездійсненні належного контролю за її вихованням та неможливістю приділити увагу дитині через перебування в стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила. Судові повістки, які направлялися на адресу проживання правопорушниці, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, повернулися до суду, як невручені із зазначенням у довідці про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, судові повістки направлялися SMS-повідомленнями на номер телефону правопорушниці, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надходило.

Згідно зі статтею 268 КУпАП, інкриміновані ОСОБА_1 адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП не відносяться до правопорушень, за яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Правилами ч. 1 ст. 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність особи за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Положеннями ч. 2 ст. 184 КУпАП унормовано відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: відомостями протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №260038 від 17.12.2024, серії ВАД №260039 від 17.12.2024, у графі яких «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: «не виконувала батьківські обов`язки, так як була в нетверезому стані»; «мій син ОСОБА_4 увечері гуляв далеко від дома без мого нагляду, так як я була в алкогольному сп`янінні»; письмовими поясненнями правопорушниці ОСОБА_1 , які містяться при матеріалах справи.

Як убачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записані: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_5 .

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженими посадовими особами, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Водночас, дії ОСОБА_1 були кваліфіковані неправильно, з огляду на таке.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність особи за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Правилами ч. 2 ст. 184 КУпАП унормовано відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №260038 від 17.12.2024, серії ВАД №260039 від 17.12.2024, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 184 КУпАП. До матеріалів справи додано постанову Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2024, згідно з якою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді попередження. Роз`яснено, що постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду через районний суд.

Як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 КУпАП).

Відтак, станом на 13.12.2024 постанова Московського районного суду м.Харкова від 12.12.2024 про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді попередження не набрала законної сили.

У свою чергу, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, які нею були вчинені 13 грудня 2024 року.

З огляду на викладене вище, правові підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, відсутні.

Оскільки положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містять норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд застосовує аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, на цю категорію справ поширюються гарантії статті 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Беручи до уваги, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП доведена наявними у справі доказами, тому наявні підстави для зміни кваліфікації її дій з ч. 2 ст. 184 КУпАП на ч. 1 ст. 184 КУпАП та пом`якшення стягнення до меж, які встановлені санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Водночас, суд зважає на те, що перекваліфікація дій особи не порушує і не погіршує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих у протоколі.

Наведені висновки суду відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Харківського апеляційного суду від 23.08.2023 у справі №638/2177/23, Житомирського апеляційного суду від 10.08.2023 у справі № 289/2473/22, Закарпатського апеляційного суду від 21.06.2023 у справі № 308/2793/22 та ін.

За правилами ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

За змістом ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень ст. 33 КУпАП, ураховуються характер вчиненого правопорушення, відомості про особу ОСОБА_1 , відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим, суддя вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП суд вирішує питання про стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 184, 245, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м.Харкова.

Суддя : Я.Ю. Семенова