Справа №949/43/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дубровиця матеріали справи, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої по АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 05 грудня 2015 року Дубровицьким РС УДМС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

29 грудня 2024 року о 13-30 год. в умовах воєнного стану, на території Висоцької ОТГ Сарненського району Рівненської області, в контрольованому прикордонному районі, на північно-східній околиці населеного пункту «Рудня», на КрП «Рудня» на п/н НОМЕР_3 , було зупинено транспортний засіб марки «Skoda» р/н НОМЕР_4 , в якому у якості пасажира було виявлено та затримано громадянку України ОСОБА_1 , яка на наполегливу неодноразову законну вимогу прикордонного наряду надати документи, що посвідчують її особу у відкритій формі відмовилася їх надавати. Своїми діями вона порушила вимоги п.10 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1147 від 27 липня 1998 року та ст.34 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 р.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від дачі письмових пояснень відмовилася.

Після надходження до суду вказаних адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 було викликано до суду, зокрема: шляхом інформування останньої про час та місце розгляду справи оголошенням про її виклик до суду на веб-порталі судової влади України (а.с.16) та через додаток «Viber», повідомлення по якому їй було доставлено (а.с.17).

Крім того, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була проінформована, що розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності буде проводитися в Дубровицькому районному суді Рівненської області. Вказаний факт підтверджується, як складеним протоколом (а.с.2), так і відеозаписом з боді-камери інспектора прикордонної служби (а.с.12,13).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 185-10 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 277 КУпАП передбачено строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, де у ч.2 вказаної статті зазначено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачена ст.185-10 КУпАП розглядається протягом доби.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання відносно неї вказаного протоколу про адміністративне правопорушення та була повідомлена у передбачений законом спосіб про час та місце розгляду справи, проте на розгляд справи до суду не з`явилася, будь-яких клопотань до суду не подавала, а також враховуючи, що за вказаною статтею, не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та зважаючи на короткі строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за її відсутності.

Дослідивши повно й об`єктивно обставини адміністративного правопорушення та перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, а її вину доведено повністю, що стверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №042572 від 29 грудня 2024 року (а.с.2);

- протоколом про адміністративне затримання від 29 грудня 2024 року (а.с.1);

- рапортом інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника першої групи інспекторів прикордонної служби першого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 від 30 грудня 2024 року, де значиться, що з 08-30 год. 29 грудня 2024 року по 09-00 год. 30 грудня 2024 року, він виконував наказ на охорону та оборону державного кордону України старшим прикордонного наряду «Контрольний пост» в районі північно-східної околиці населеного пункту Рудня. Близько 13-00 год. 29 грудня 2024 року в ході несення служби на контрольному пості «Рудня» на території Висоцької ОТГ Сарненського району, на напрямку Рудня (Укр.) - верхній теребежів (рб), 15 км. до лінії державного кордону України, навпроти прикордонного знаку № 0691, в контрольованому прикордонному районі, було зупинено транспортний засіб «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 в якому, в якості пасажира, слідувала жінка Світлана, яка на неодноразові прохання пред`явити документ, що посвідчує її особу, почала поводитись надзвичайно агресивно. Замість того, щоб виконати законну вимогу, вона постійно вимагала показати службові посвідчення всього складу прикордонного наряду та почала записувати персональні дані та номери службових посвідчень у свій блокнот. Згодом, після декількох прохань пред`явити паспортний документ, або ж документ, що посвідчує її особу, який виданий уповноваженим державним органом, показала зі своїх рук посвідчення «жінки ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке із її слів було нотаріально завірене, проте невідомого їм зразка, та видане неуповноваженим державним органом. Далі прикриваючи зошитом деякі установчі дані, вона не даючи змоги себе ідентифікувати, вимагала звертатись до неї «жінка ОСОБА_3 ». Законні вимоги прикордонного наряду були декілька разів проігноровані, після чого дану громадянку було повідомлено про адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, відповідальність, за що передбачена ч.1 ст. 185-10 КУпАІІ та доведено, що вона затримана до трьох діб для встановлення особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення. Все це призвело до напруженої конфліктної ситуації, у якій, незважаючи на спроби мирного вирішення питання, залишалося відчуття, що ця людина не визнає авторитету закону та тих, хто забезпечує дотримання норм закону, про що здійснено доповідь черговому командно-спостережного пункту, проінформовано представників ПОРВ (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ), відділу внутрішньої та власної безпеки, СБУ, НП. Близько 13 год 30 хв від ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) прибула група реагування для припинення правопорушення та з`ясування всіх правдивих обставин, а також співробітник УСБУ, представники Сарненського РВП №1 в Рівненській області (а.с.4-6);

- рапортом заступника начальника з персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ОСОБА_4 від 30 грудня 2024 року, де значиться, що 29 грудня 2024 року по 21-00 год. 29 грудня 2024 року вона виконувала наказ на охорону та оборону державного кордону України старшою прикордонного наряду «Група реагування» в районі північно-східної околиці населеного пункту Рудня. Близько 13-30 год. 29 грудня 2024 року за наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем АДРЕСА_1 ), з метою швидкого реагування на зміни обстановки, вона прибула на контрольний пост «Рудня», який розташований на території Висоцької ОТГ Сарненського району, на напрямку Рудня (Укр.) - верхній теребежів (рб), 15 км до лінії державного кордону України, навпроти прикордонного знаку № 0691, в контрольованому прикордонному районі на північно-східній околиці н.п. Рудня, з метою припинення правопорушення та з`ясування правдивих обставин стосовно конфліктної ситуації, що виникла під час зупинки транспортного засобу «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 та перевірки документів у осіб, що слідували ним. По прибуттю на місце події стало відомо, що транспортним засобом, в якості пасажира, слідувала ОСОБА_5 , яка на прохання старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» старшого сержанта ОСОБА_2 пред`явити документ, що посвідчує її особу, почала поводитись надзвичайно агресивно. Замість того, щоб виконати законну вимогу, вона настійно вимагала показати службові посвідчення всього складу прикордонного наряду та почала записувати персональні дані та номери службових посвідчень у свій блокнот, окрім того дана громадянка вела відеозапис. Старший прикордонного наряду «Контрольний пост» старший сержант ОСОБА_6 їй доповів, що після декількох прохань пред`явити паспортний документ, або ж документ, що посвідчує її особу, який виданий уповноваженим державним органом, вона показала зі своїх рук посвідчення «жінки ОСОБА_3 », яке із слів - нотаріально завірене, але воно невідомого зразку та видане неуповноваженим державним органом. Потім, прикриваючи зошитом деякі установчі дані, вона не давала змоги себе ідентифікувати та наполегливо вимагала звертатись до неї «жінка ОСОБА_3 ». Законні вимоги прикордонного наряду були декілька разів проігноровані, після чого їй було повідомлено про адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, відповідальність, за яке передбачена ч.1 ст. 185-10 КУпАП, та доведено, що вона затримана до трьох діб для припинення правопорушення, встановлення особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення. Все це призвело до напруженої конфліктної ситуації, у якій, незважаючи на спроби мирного вирішення питання, залишалося відчуття, що ця людина не визнає авторитету закону та тих, хто забезпечує дотримання норм закону, про що він здійснив доповідь черговому командно-спостережного пункту, проінформовано представників ПОРВ (з дислокації н.п. Дубровиця), відділ внутрішньої та власної безпеки СБУ, НП. Також жінка ОСОБА_3 на місце події викликала працівників національної поліції для захисту своїх прав та інтересів. Вимагала від них роз`яснити, що вони чинять неправомірно, зупиняючи транспортний засіб та перевіряючи документи, та діють відносно неї незаконно, перешкоджаючи її вільному пересуванню по території України, що регламентоване Конституцією України, хоча не ідентифікувала себе як громадянка України та не пред`явила документ, що посвідчує особу, перелік яких визначений у п 1 ч 1 ст. 13 розділу III Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 р. Взявши ситуацію під свій контроль спільно з полковником УСБУ, представником ВП №1 Сарненського РВП на її вимогу пред`явили службові посвідчення, де вона знову переписувала персональні дані посадових осіб та номера службових посвідчень у свій блокнот, на прохання пред`явити паспортний документ чи документ, що посвідчує її особу показала посвідчення «жінки ІНФОРМАЦІЯ_5 » невідомого зразка, при ньому тримала його у своїх руках та зошитом прикривала установчі дані, пояснюючи не тим, щоб не було розголошення її персональних даних і показала свідоцтво про народження, де немає фотокартки, але при цьому запевняла, що воно належить саме їй, тобто, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказаній жінці намагалися роз`яснити всі законні підстави зупинки транспортного засобу та перевірки документів у осіб, що в ньому перебували прикордонним нарядом «Контрольний пост» та законні підстави для її затримання, для встановлення особи та складання процесуальних документів, на що вона неадекватно реагувала та не брала до уваги. Згодом, для встановлення особи, вона надала посвідчення водія лише представнику національної поліції, не передаючи в руки і тільки зі своїх рук та заборонила передавати свої персональні дані, аргументуючи цим, що представники держави в якості посадових осіб Державної прикордонної служби, не викликають у неї довіри, вимагаючи при цьому купу документів, засвідчених органом охорони Державної прикордонної служби, про виконання і правомірне перебування на місці події в контрольованому прикордонному районі. Також під час розмови з пані ОСОБА_3 в транспортному засобі був постійно увімкнений відеореєстратор, який заборонено використовувати під час дії особливого періоду правового режиму воєнного стану так, оскільки це викриває режимні споруди та приміщення розташування служби військ, фортифікаційні та інженерні загородження на даному напрямку. На зауваження вимкнути відеореєстратор в присутності представників національної поліції, власник транспортного засобу та пані ОСОБА_3 не реагували, а навпаки зухвало поводилися. В ході спілкування жінка ОСОБА_3 здійснила телефонний дзвінок на телефон «Довіри» Державної прикордонної служби, та постійно консультувалася по особистому телефону. На неодноразові прохання пред`явити паспортний документ для складання процесуальних документів, щоб ідентифікувати її особу, категорично відмовлялася та з рештою покинула транспортний засіб і сказала своєму братові, щоб їхав у своїх справах в напрямку м.Дубровиця, а сама попрямувала за межі контрольного посту в бік населеного пункту Висоцьк. Після чого, прикордонним нарядом її було зупинено і наголошено, що вона затримана та запрошено до службового приміщення для складання процесуальних документів, але пройти до службового приміщення вона відмовилася. Протягом всього часу адміністративного затримання жінка ОСОБА_3 намагалася затягувати процес оформлення її в адміністративному порядку та дискримінувати дії прикордонного наряду та посадових осіб Державної прикордонної служби, що полягало у постійній біганині по периметру контрольного посту, постійному вимаганні службових посвідчень, хоча їх пред`являли при першій вимозі, постійному провокуванню дій прикордонного наряду штовхаючи їх, при цьому голосно вигукувала, що до неї застосовують силу. Щоразу при спілкуванні казала, що вона їх не знає та просила показати документи. Весь цей час розмовляла по телефону та перекручувала їхні дії. Після складання протоколу за порушення вимог п.10 «Положення про прикордонний режим», затвердженого ПКМУ №1147 від 27.07.1998 р. та вимоги ст.34 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 р. її було запрошено до службового приміщення контрольного посту «Рудня» для роз`яснення її прав, передбачених ч.1 ст. 63 Конституції України та ч.1 ст.268 КУпАП та підписанні протоколів, на що вона вкотре відмовилась, тому зміст протоколів та її права були зачитані вголос та здійснено відеозапис на відомчу боді-камеру. При цьому громадянка ОСОБА_1 постійно рухалася по периметру контрольного посту, голосно розмовляла по особистому телефону, щоб не чути зміст протоколу та зачитаних прав стосовно неї (а.с.7-11);

Також до матеріалів справи долучено два DVD-диски, на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 на наполегливу неодноразову законну вимогу прикордонного наряду надати документи, що посвідчують особу у відкритій формі відмовлялася їх надавати. До того ж, тобто на вказаних відеозаписах зафіксована зазначена вище у рапортах інформація та підтверджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.12,13).

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи судом не виявлено. Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративні правопорушення серії ЧЦП №042572 від 29 грудня 2024 року, відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП, та особи-порушниці.

Також суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно неї матеріалів про адміністративне правопорушення, були незаконними та протиправними.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Ст.245 КУпАП передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною першою статті 185-10 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 185-10 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, а також у сфері громадського порядку. Зазначені відносини регулюються Законами України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року №1777-ХІІ, «Про Державну прикордонну службу України» від 3 квітня 2003 року №661-ІV, «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» від 22 червня 2000 року №1835-ІІІ, іншими нормативно-правовими актами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 185-10 КУпАП, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Розпорядження та вимоги осіб, які зазначені у диспозиції статті, мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Зокрема, права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у статті 20 Закону України Про Державну прикордонну службу України.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень.

У розумінні законодавця «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги чи розпорядження.

Злісність непокори визначається як кваліфікуюча ознака правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про Державну прикордонну службу від 03.04.2003 № 661-ІV органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: перевіряти в осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право в`їзду в Україну або виїзду з України, робити в них відповідні відмітки і у випадках, передбачених законодавством, тимчасово їх затримувати або вилучати (п. 3); шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, осіб, які надали завідома неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки (п. 4); самостійно, а в разі перебування транспортних засобів, товарів та інших предметів, що переміщуються через державний кордон України, під митним контролем разом з митними органами проводити відповідно до законодавства огляд, у разі потреби і супроводження зазначених транспортних засобів, товарів та предметів (п. 6).

Пунктом 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ №1147 від 27.07.1988 року, передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно п.10 вказаного положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Згідно ст.23 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

У відповідності до ст. 34 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Таким чином, вчиненні ОСОБА_1 дії, свідчать про порушення Закону України Про Державну прикордонну службу та Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998 року, за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення та особу правопорушниці.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 34,35 КУпАП, судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.23, 33 КУпАП, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самою правопорушницею, так і іншими особами, і враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, яка вчинила вказане адміністративне правопорушення вперше, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для ОСОБА_1 буде адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, яке, на думку суду, сприятиме вихованню правопорушниці в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нею нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами та буде відповідати передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП України, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись ст.ст.284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною за ч.1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Реквізити для оплати штрафу: -

- отримувач коштів ГУК у Рівн.обл/Дубров.міс.тг/ 21081100;

- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012494;

- банк отримувача (Казначейство ЕАП);

- рахунок отримувача: UA0017511;

- код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.) грн.

Реквізити для оплати судового збору:

- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106;

- код за ;

- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП):

- код банку отримувача 899998;

- рахунок отримувача: UA0026001;

- код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений порушницею не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушниці стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1700,00 грн. (одну тисячу сімсот гривень).

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.