Справа № 950/3623/24
Провадження № 3/950/96/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Косолап В.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянка України; проживає: АДРЕСА_1 ; фізична особа-підприємець), за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом Серії ВАВ № 009524 від 19.11.2024, 19.11.2024 о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи на вул. Тараса Шевченка поблизу будинку № 37 в м. Лебедині, здійснила злісну непокору вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме перешкоджала руху транспортного засобу поліції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що жодних протиправних дій вона не вчиняла. 19.11.2024 зателефонував водій належного їй мікроавтобуса та повідомив про те, що працівники поліції зупинили зазначений мікроавтобус як такий, що перебуває у розшуку органу державної виконавчої служби. Вона приїхала на вул. Тараса Шевченка, 37 та пояснила поліцейським, що усі борги нею були сплачені, а виконавчі провадження закриті. Вона разом із двома поліцейськими перебувала біля водійських дверей. В цей час водій мікроавтобуса почав рух, поліцейський ОСОБА_2 став перед транспортним засобом щоб унеможливити рух останнього, однак водій усе одно поїхав. Далі поліцейські направилися до свого автомобіля, а вона у цей час перебувала на проїзній частині перед їх автомобілем та дзвонила у поліцію. Обидва поліцейські сіли у автомобіль та поїхали за мікроавтобусом, вона навпаки говорила куди всі поїхали, оскільки мала приїхати слідчо-оперативна група з приводу незаконного, на її думку, затримання транспортного засобу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши протокол та інші докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 255 КУпАП).

Так, відповідальність за ст. 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У протоколі Серії ВАВ № 009524 від 19.11.2024 зазначається, що 19.11.2024 ОСОБА_1 здійснила злісну непокору вимозі поліцейського, а саме перешкоджала руху транспортного засобу. Тобто на думку автора протоколу злісна непокора ОСОБА_1 виражалась у перешкоджанні руху транспортного засобу.

Як пояснив у судовому засіданні інспектор СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 , будучи допитаний в якості свідка, 19.11.2024 ними було зупинено транспортний засіб Вольксваген ЛТ, який розшукувався органами державної виконавчої служби. Водію було повідомлено, що транспортний засіб у розшуку після чого він викликав власника ОСОБА_1 . Коли остання приїхала, вона почала говорити, що арешт знято у 2023 році, хоча за даними їх відомчої бази у 2024 році були відкриті інші виконавчі провадження. Потім водій повідомив, що він їде з місця зупинки, зачинив водійські двері та почав рух. Щоб не допустити руху транспортного засобу, він став перед ним, однак водій все одно продовжив рух, рухаючись прямо на нього, після чого ОСОБА_3 відскочив та попрямував до патрульного автомобіля для переслідування мікроавтобуса. В цей час ОСОБА_1 стала перед службовим автомобілем та заважала його руху, не даючи переслідувати мікроавтобус. Усе було зафіксовано на бодікамеру. Пізніше в цей день він, за вказівкою керівництва, складав письмові пояснення. ДОП Селюк А.С. особисто до нього не звертався для надання пояснень з метою складання протоколу. Чи складався протокол взагалі йому не відомо, відомо лише те, що для перевірки збиралися матеріали.

Інспектор СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 надала аналогічні пояснення, вказавши, що ОСОБА_1 заважала руху їх транспортного засобу коли вони мали намір переслідувати мікроавтобус та на неодноразові прохання відійти від автомобіля не реагувала.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано наступні докази: письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 19.11.2024, а також рапорти ДОП Батога О., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Однак, суд зазначає, що вищевказані рапорти працівників поліції не можуть бути доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, в тому числі у зв`язку із тим, що як установлено в ході розгляду справи, останні взагалі не перебували на місці події по вул. Тараса Шевченка, 37.

У своїх письмових поясненнях поліцейська Сердюк А.В. зазначила, що вони з інспектором ОСОБА_3 сіли до службового автомобіля з метою переслідування, а ОСОБА_1 перешкоджала руху транспортного засобу та на неодноразові вимоги відійти не реагувала, тільки говорила, що нікуди відходити не буде…через деякий час ОСОБА_8 відійшла від авто, а ми продовжили переслідування…

ОСОБА_3 у письмових поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 перешкоджала руху транспортного засобу та на неодноразові вимоги відійти не реагувала, у відповідь говорила, що не відходитиме, через деякий час відійшла від авто, а ми продовжили переслідування…

Фактично письмові пояснення є ідентичними.

Крім того, доданий до протоколу відеозапис (файл «») є неналежним доказом, оскільки не фіксує подій які мали місце по вул. Тараса Шевченка, 37 о 17 год. 10 хв.

Також судом досліджено відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора СРПП ОСОБА_3 (файл «VID27F-00-0023»). Відеозаписом зафіксовано обставини спілкування поліцейських з водієм транспортного засобу Вольксваген ЛТ та прибуття на місце його зупинки ОСОБА_1 .

Так, о 16 год. 53 хв. водій транспортного засобу Вольксваген ЛТ починає рух. Щоб завадити такому поліцейський ОСОБА_9 стає перед ним, однак мікроавтобус все одно їде. Далі поліцейські рухаються в напрямку службового автомобіля та відеозапис фіксує, що ОСОБА_1 рухається в той же бік, в сторону узбіччя. В той час як інспектор ОСОБА_3 сідає за кермо, інспектор ОСОБА_10 залишається ззовні та веде розмову з ОСОБА_1 , про що така розмова невідомо. Перед патрульним автомобілем перебувають лише вони удвох. Після того, як інспектор ОСОБА_10 сідає у автомобіль, інспектор Діденко О.С. виходить та повідомляє ОСОБА_1 , що водій належного їй транспортного засобу наїхав на нього і просить її відійти, в цей час, як видно із відеозапису, ОСОБА_1 уже перебуває ближче до узбіччя, жодним чином не заважаючи руху службового авто.

З моменту, коли водій транспортного засобу Вольксваген ЛТ поїхав з місця зупинки, пройшло 2 хвилини. За цей час жодних ознак злісної непокори вимогам поліцейського з боку ОСОБА_1 не зафіксовано.

З огляду на досліджені докази у суду відсутні об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_1 відкрито, неодноразово, категорично відмовилась виконувати конкретно сформульовані, законні вимоги поліцейського.

Окрім того, із дослідженого відеозапису не встановлено, що ОСОБА_1 якимось чином, умисно, реально перешкоджала руху транспортного засобу поліції (торкалася автомобіля, упиралася у нього, нерухомо перебувала перед ним тощо).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, а саме в рішенні від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), зазначено: «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суд вважає, що у діях останньої відсутній склад зазначеного правопорушення, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вадим КОСОЛАП