Справа № 215/1114/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу слідує, що 12.02.2024 р., о 09-17 год., ОСОБА_1 , по вул. С. Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме (неприродна блідість обличчя, розширені зінниці, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду, у встановленому законом порядку, на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Правопорушник та його захисник - адвокат Зайцев О.В. у судове засідання не з`явилися, надавши до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання, адвокат Зайцев О.В. зазначив, що приписами ч. ч.1, 2 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію України», визначено вичерпний прелік законних причин, на підставі яких уповноважені співробітники органів Національної поліції мають право здійснювати зупинку транспортних засобів.

Частиною 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію України», передбачено обов`язок поліцейського проінформувати водія про конкретну причину зупинки ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначеної у цій статті.

Жодний долучений поліцейськими «Доказ», не містить посилання на конкретний пункт та частину статті ЗУ «Про Національну поліцію України», на підставі якої 12.02.2024 р. о 09-17 год. законно здійснено зупинку транспортного засобу «Mercedes Benz 316D», д/н НОМЕР_1 .

Протиправність дій інспекторів поліції, яка виражається у здійсненні безпідставної зупинки вказаного вище транспортного засобу у згаданий день та час також підтверджується відсутністю в матеріалах справи посилань на інші постанови чи протоколи складені 12.02.2024 р. відносно ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, сторона захисту акцентує увагу суду на тому, що через відсутність законних підстав, інспектори поліції були позбавлені можливості висловлювати будь-які вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання певних дій, у тому числі і проходження медичного огляду на стан сп`яніння (аналогічну позицію висловив Верхорвний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у постанові по справі № 686/11314/17, адміністративне провадження № К/9901/15541/18 від 15.03.2019).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, та передбачено ч. 6 ст. 266 Кодексу

Пунктом 5 Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 р. «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» закріплено, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Акт огляду взагалі не складався, що підтверджується наявними відеоматеріалами та про що свідчить відсутність відповідної відмітки в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 738228 в графі «до протоколу додаються».

Факт того, що ОСОБА_1 наполягав надати йому можливість пройти відповідний огляд для встановлення стану сп`яніння особисто керуючи власним транспортним засобом у супроводі співробітників поліції проїхати до відповідного закладу охорони здоровя для проходження необхідних лабораторних досліджень, підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Факт відсутності складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 також підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 418 від 12.02.2024 р., актом медичного огляду № 418 від 12.02.2024 р., відповідно до яких, ознак будь-якого сп`яніння у останнього невиявлено та те, що станом на 12.02.2024и р. 10-50, ОСОБА_1 перебував в тверезому стані, що додатково свідчить про необґрунтованість висловлених звинувачень з боку інспектора Єфіменка А.П. та те, що вимоги останнього відносно ОСОБА_1 були незаконними.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 738228 від 12.02.2024 (а.с. 1), направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 2), довідку, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 5), диск з відеозаписом (а.с. 6), приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 ( із змінами, внесеними з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід урахувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП на стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Законом України «Про національну поліцію», чітко визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян. Так, у ст. 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

На цей час діє також постанова від 29.12.2021 р. № 1456 Про затвердження порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового воєнного стану.

Однак, з матеріалів справи, жодним чином не підтверджено, що Інспектори УПП в Дніпропетровській області, є уповноваженими особами, відповідно до вказаного вище порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, також працівниками поліції не зазначено конкретний пункт Порядку, у зв`язку з чим він зупинив транспортний засіб.

Жодна з вищевказаних підстав, не була підтверджена та обґрунтована при здійсненні зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , ні складанням будь-якого протоколу, або винесенням постанови, яка б підтверджувала причину зупинки, та з зазначенням в цьому протоколі, або долученням до цього протоколу.

Як слідує з висновків в постанові Верховного суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17, рішення Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 р. у справі № 718/1824/22 «якщо із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, то всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчинені ним адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

У справі «Ушакова проти України» (рішення від 18.06.2015 р., заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Суд враховує концепцію ЄСПЛ «Плоди отруйного дерева» (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини») а саме, що якщо первісний доказ отримано з порушенням, то і наступні докази, отримані на підставі цього доказу є недопустимими, в даному випадку первісним доказом є правомірність зупинки автомобіля, і дані дії вчинені з порушенням, що тягне за собою відповідні наслідки.

Акт огляду ОСОБА_1 взагалі не складався, що підтверджується наявними відеоматеріалами та про що свідчить відсутність відповідної відмітки в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 738228 в графі «до протоколу додаються».

Факт відсутності складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 також підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 418 від 12.02.2024 р., актом медичного огляду № 418 від 12.02.2024 р., відповідно до яких, ознак будь-якого сп`яніння у останнього невиявлено та те, що станом на 12.02.2024и р. 10-50, ОСОБА_1 перебував в тверезому стані, що додатково свідчить про необґрунтованість висловлених звинувачень з боку інспектора Єфіменка А.П. та те, що вимоги останнього відносно ОСОБА_1 були незаконними.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутнє адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: