Єдиний унікальний номер 728/2927/24
Номер провадження 3/728/16/25
П О С Т А Н О В А
14 січня 2025 року м. Бахмач
Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Петренко О.Г.,
розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1(м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого-
за ч.1 ст.130 КУпАП,-
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не визнає вину у скоєні правопорушення так як дїї поліцейських відносно зупинки його транспортного засобу були безпідставними. Адже порушень ПДР під час руху з його сторони не було. Близько 19 години вечора він повертався додому, коли за ним почали слідувати на службовому авто працівники поліції. Коли вони включили маячки, він зупинився на обочині. Підійшовши до нього поліціант відразу попросив пред`явити посвідчення водія, при цьому не зазначивши причину зупинки. Далі без будь-яких пояснень, без озвучення ознак алкогольного чи будь якого іншого сп`яніння, працівник поліції запропонував пройти огляд. Спочатку він погодився пройти освідування, зазначив, що не вживав алкоголь, але потім, коли інший працівник, той що був за камерою, махнув головою, що можна не проходити, тобто відмовитись, то він так і зробив. При цьому йому ніхто не пояснював, що відмова тягне за собою відповідальність. Так як був збентежений зупинкою працівниками поліції, то дуже не вникав в суть складання протоколу. Прав йому ніхто не пояснював, а так би він скористався допомогою адвоката, бо сам в цьому нічого не розуміється. Просив закрити справу за відсутності у його діях складу правопорушення. Додав письмове клопотання.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, а саме: протокол серії ЕПР1 № 175999 від 17.11.2024 про адміністративне правопорушення , акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння диск з відефайлами, зобов`язаня до протоколу про відсторонення від керування; оцінюючи наявні та дослідженні у ході розгляду справи докази у їх сукупності, з огляду на їх належність та допустимість, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави та порядок зупинення транспортного засобу, виявлення стану сп`яніння та протокольного оформлення порушень регулюються, зокрема, Законом України «Про національну поліцію», Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Недотримання вимог, визначених у вказаних нормативних актах, є підставою визнання доказів недопустимими.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Разом з тим, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про Національну поліцію» одним із превентивних заходів, який може застосувати поліція, є зупинення транспортного засобу.
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.
Згідно з ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до п.3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я.
До матеріалів справи додано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, здійснений під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Як слідує із переглянутого судом відеозапису, працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При цьому, причину, яка стала приводом для зупинки даного транспортного засобу повідомлено не було. Після цього поліцейський звернувся до водія із запитанням чи має він посвідчення водія; та перевіривши його документи , із наступним питанням чи вживав він сьогодні алкоголь. Проте, під час висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейським не було зазначено те, на визначення стану сп`яніння якого виду ОСОБА_1 необхідно пройти огляд, а також не були зазначені підстави для такого огляду, а саме, які ознаки вказують на можливе перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння певного виду. До того ж, за весь час оформлення матеріалів правопорушення поліцейськими в порушення вимог законодавства особу, яку притягають до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не було ознайомлено з його правами передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Вина особи має бути доведена беззаперечно і не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що основні вимоги чинного законодавства при виявленні й оформленні даної події поліцейськими не дотримані.
Зокрема, невизначеною є причина зупинки водія, яка не відповідає Закону України «Про Національну поліцію» та Правилам дорожнього руху.
У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження про порушення водієм ПДР України. Ця обставина, в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева», дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.
Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева»(fruit of the poisonous tree) сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
Таким чином, відповідно до викладеного, з огляду на визнання недопустимим доказом, а відтак , суд вважає, що сукупність наданих суду матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не містять достатніх та переконливих доказів його вини у керуванні транспортним засобом з явними ознаками такого сп`яніння, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
При цьому, всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом його вини в розумінні ст.251 КУпАП. у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 245, 247 п. 1, 253, 284 п. 3, 294 КУпАП,суд -
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя О.В. Роздайбіда