ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4010/24
Номер провадження: 33/819/21/25
Головуючий у першій інстанції Валігурська Л.В.
Доповідач Пузанова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м.Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Пузанова Л.В., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №600888 від 10.03.2024 року, складеного інспектором взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП лейтенантом поліції Мацях А.О., 10.03.2024 о 20 годині 20 хвилин по вул.Комкова, 92 в м.Херсоні ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом (постанова серії ЕНА №1081343 від 07.12.2023 року), чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною п`ятою статті 126 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 19 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (втретє), в якій, посилаючись на допущення судом процесуальних порушень, неповне з`ясування обставин справи щодо події правопорушення, просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, зазначивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних підстав. Вказав, що про існування оскаржуваного судового рішення дізнався з додатку «ДІЯ» за три дні до першого звернення з апеляційною скаргою (28 жовтня 2024 року). До теперішнього часу копію оскаржуваного судового рішення не отримав.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, з таких підстав.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналогічні положення щодо оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення містить частина друга статті 294 КУпАП, якою, серед іншого, також передбачено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, розгляд справи в суді першої інстанції відбувся 18 квітня 2024 року, а тому строк на апеляційне оскарження обчислюється із зазначеної дати та закінчився 29 квітня 2024 року, оскільки останній день для подачі апеляційної скарги, 28 квітня 2024 року, є вихідним.

Апеляційну скаргу подано 19.12.2024 року, а отже із пропуском встановленого статтею 294 КУпАП строку.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови правопорушник в обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначив, що про існування оскаржуваного судового рішення дізнався з додатку «ДІЯ» за три дні до першого звернення з апеляційною скаргою (28 жовтня 2024 року), до теперішнього часу копію оскаржуваного судового рішення не отримав.

Заявивши про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення правопорушник не зазначив про існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення ним необхідних процесуальних дій у визначений законом строк, не залежали від його волевиявлення, та виникли протягом строку, який пропущено.

З матеріалів справи вбачається, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбудеться в Херсонському міському суді Херсонської області, про що в протоколі міститься підпис правопорушника (а.с.2).

Про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення судової повістки в електронній формі згідно із заявкою останнього про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення (а.с.3, 19, 20), про дату, час та місце розгляду справи також був повідомлений захисник правопорушника - адвокат Литвинов І.В.

Крім того, 27.03.2024 року на підставі поданої заяви адвокат Литвинов І.В. ознайомився з матеріалами справи з отриманням фотокопії та відеозапису (а.с.15).

Доводи правопорушника про необізнаність останнього щодо наявності судового рішення відносно нього не обґрунтовані жодними обставинами, які унеможливлювали отримання ОСОБА_1 інформації про стан судового провадження відносно нього.

Доказів про те, що судом чинились будь-які перешкоди в отриманні копії судового рішення після оголошення в межах строку на апеляційне оскарження, скаржником не надано, а тому доводи апеляційної скарги правопорушника про те, що він на теперішній час, тобто протягом дев`яти місяців з дня постановлення оскаржуваної постанови суду першої інстанції, не отримав копію судового рішення, являються немотивованими.

Крім того, постановами Херсонського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року та від 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 18 квітня 2024 року, а апеляційні скарги (подані 28.10.2024 року та 07.11.2024 року) повернуто особі, яка їх подала. Апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені у клопотаннях обставини, які стали причиною подання апеляційних скарг після закінчення десятиденного строку, належним чином не обґрунтовані, тому не можуть бути визнані поважними.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушник подав втретє апеляційну скаргу на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 18 квітня 2024 року разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Вказане клопотання містить ідентичні за змістом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови від 18 квітня 2024 року. Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить.

Крім того, пропуск строку звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску такого строку.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначено, «що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження». Тобто сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 року у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Отже, оскільки клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 18 квітня 2024 року уже вирішено постановами Херсонського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року та від 11 грудня 2024 року і нових доводів, які б підтверджували існування поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у втретє поданому клопотанні не вказується, тоді як третя подача апеляційної скарги з метою домогтись перегляду остаточного рішення, яке вже набрало законної сили, з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення, є порушенням принципу остаточності рішення «res judicata» (пункт 1 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункт 46 рішення у справі «Устименко проти України», пункти 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», пункт 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»), то у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 18 квітня 2024 року слід відмовити.

Таким чином, оскільки закон імперативно визначає строк на апеляційне оскарження (частина друга статті 294 КУпАП) і такий строк пропущено без поважних на те причин, виходячи з того, що повторно заявивши клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, яке вже вирішено апеляційним судом і по якому рішення апеляційного суду набрало законної сили є порушенням принципу «res judicata», а тому подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає поверненню за правилами частини другої статті 294 КУпАП.

Крім того апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Приймаючи до уваги сукупність вищевказаних обставин, враховуючи, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження подане правопорушником, який втретє подаючи апеляційну скаргу не конкретизував причини, які завадили йому своєчасно оскаржити судове рішення, з огляду на що, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 289, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 18 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Л.В.Пузанова