Справа №642/8143/24
Провадження №3/642/85/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., за участю: секретаря судового засідання Антонян А.М., прокурора Васильця Ю.О., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної полоції України, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Гоптівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, який працював на посаді секретаря судового засідання Дзержинського районного суду м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи секретарем судового засідання Дзержинського районного суду м. Харкова, являючись згідно з п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону № 1700-УІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, усупереч вимогам п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону 31.03.2024 подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік, з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування», в розмірі 1033260,00 грн, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, пояснивши, що він є волонтером, у нього не було умислу на внесення недостовірних відомостей у декларації. Просив суд обмежитись адміністративним стягненням у вигляді попередження.

Прокурор Василець Ю.О. вважав доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим просив накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції відповідної статті.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 45 Закону, особи, зазначені у п.1, п.п. «а», «в» і «г» п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 6, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби: категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б". Особа, яка вступає на посаду державної служби вперше, набуває статусу державного службовця з дня публічного складення нею Присяги державного службовця, а особа, яка призначається на посаду державної служби повторно, - з дня призначення на посаду.

Наказом керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 № 02-03/123 ОСОБА_1 з 13.10.2023 призначено на посаду секретаря судового засідання Дзержинського районного суду м. Харкова.

Склав присягу державного службовця він 13.10.2023.

Зазначена посада віднесена до категорії «В» посад державної служби.

Відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-УІІ державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону № 1700-УІІ.

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Приміткою до ст. 1726 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону у декларації зазначається відомості про: цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII визначено, що у деклараціях зазначаються відомості про: отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 46 Закону № 1700-VII у декларації зазначаються видатки, а також будь-які інші правочини, вчинені у звітному періоді, на підставі яких у суб`єкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування, у тому числі спільної власності, на нерухоме або рухоме майно, нематеріальні та інші активи, а також виникають фінансові зобов`язання, які зазначені у пунктах 2-9 частини першої цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 569 від 10.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи секретарем судового засідання Дзержинського районного суду м. Харкова, являючись згідно з п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону № 1700-УІІ суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, усупереч вимогам п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону 31.03.2024 подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік, з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування» (далі - Декларація), в розмірі 1033260,00 грн, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-УІІ особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно роздруківки інформації з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 31.03.2024 о 21.46 подав Декларацію.

Згідно з п.п. 3,4,5 р. ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агенства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 №449/21, суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом поставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи викладене, на початку заповнення Декларації ОСОБА_1 ознайомився із зазначеним Порядком, про що проставив відповідну відмітку.

Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації він ознайомився із внесеними до неї відомостями та проставив відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подав цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 51 і Закону № 1700-УІІ Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: щодо правильності та повноти заповнення.

Процедуру проведення Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) контролю щодо повноти заповнення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено Порядком щодо повноти заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 31.08.2021 № 553/21.

За результатами проведеного НАЗК вторинного контролю щодо повноти заповнення Декларації складено акт від 13.11.2024 № 94/24 та Обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, який затверджений заступником Голови НАЗК 14.11.2024.

Відповідно до вказаного обґрунтованого висновку ОСОБА_1 у Декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 1033260,00 грн, що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання цієї декларації.

Дані про об`єкт декларування, що перебуває у володінні або користуванні суб`єкта декларування або членів його сім`ї, зазначаються в декларації, якщо такий об`єкт перебував у володінні або користуванні станом на останній день звітного періоду (за умови що право володіння або користування виникло у суб`єкта декларування не менше ніж за 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду) або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду (абз. 3 ч. 2 ст. 46 Закону № 1700-УІІ).

Встановлено, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-УІІ у декларації зазначаються відомості про: об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім?ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають: дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування.

Для цілей декларування об?єктами нерухомості (об?єктами нерухомого майна) є земельні ділянки, а також об?єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч. 1 ст. 181 ЦК України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на власність на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта та договору купівлі-продажу від 22.03.2023, зареєстрованого у реєстрі за №1619 ОСОБА_1 купив за 796500 грн. квартиру загальною площею 53,1 м2, шо розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер вказаного об?єкта нерухомого майна 120.

Проте, усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону №1700-VII у розділі 3 «Об?єкти нерухомості» Декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про вказану квартиру, що з 22.03.2023 по даний час належить йому на праві приватної власності.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на власність на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.11.2015, зареєстрованого у реєстрі за № 2565, ОСОБА_1 купив за 29160,00 грн земельну ділянку загальною площею 0,0243 га, кадастровий номер :31:000:0255, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (за межами населеного пункту).

Однак, усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону №1700-VII у розділі 3 «Об?єкти нерухомості» Декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про вказану земельну ділянку, що з 07.11.2015 по даний час належить йому на праві приватної власності.

Також згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на власність на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.11.2015, зареєстрованого у реєстрі за № 2562, ОСОБА_1 купив за 80000,00 грн земельну ділянку загальною площею 0,0704 га, кадастровий номер :31:000:0256, що розташована за адресою: в? АДРЕСА_4 (за межами населеного пункту).

Проте, усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про вказану земельну ділянку, що з 07.11.2015 по даний час належить йому на праві приватної власності.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації подав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 905660,00 гривень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у декларації зазначаються відомості про цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб?єкту декларування або членам його сім?ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають: дані щодо транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також щодо їх марки та моделі, року випуску, ідентифікаційного номера (за наявності). Відомості про транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми зазначаються незалежно від їх вартості.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_1 з 05.07.2016 є власником мотоциклу HONDA VT 600CDS SHADOW, 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , чорного кольору.

Відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.10.2024 №21315/18271-3-24/54 вартість вказаного транспортного засобу становить 120600,00 гривень.

Однак, усупереч п. 3 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» Декларації ОСОБА_1 не вказав відомостей про зазначений мотоцикл, що з 05.07.2016 по даний час належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_1 з 18.10.2017 є власником транспортного засобу ЗАЗ 110557, 2005 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 , білого кольору, вартість якого 7000 гривень.

Проте усупереч п. 3 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» Декларації ОСОБА_1 не вказав відомостей про зазначений транспортний засіб, що з 18.10.2017 по даний час належить йому на праві приватної власності.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» Декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 127600,00 гривень. Відповідно до абз. абз. 1, 3 ч. 4 ст. 45 Закону № 1700-VII упродовж 30 днів після подання декларації суб?єкт декларування має право подати виправлену декларацію. У разі самостійного виявлення суб?єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абзацом першим цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб?єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи.

ОСОБА_1 при поданні Декларації підтвердив достовірність вказаних відомостей, не скористався правом подати виправлену Декларацію та правом направити листа з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей.

Згідно з абз. 5 п. 2 р. І Порядку щодо повноти заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 31.08.2021 №553/21, недостовірні відомості у декларації - відомості, які не відповідають дійсності або є неправдивими, що підтверджено Національним агентством під час проведення контролю щодо повноти заповнення декларації, зокрема відомості, що відрізняються від відомостей, які містяться у правовстановлюючих документах, судових рішеннях, які набрали законної сили, індивідуальних правових актах, реєстрах, банках даних, інших інформаційно-телекомунікаційних та довідкових системах, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких с державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих базах даних, реєстрах іноземних держав, інших джерелах інформації.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 (на дату подання декларації) становив 3028,00 гривень. 3 огляду на викладене, ОСОБА_1 у Декларації подано недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, а саме: 1033260,00 гривень.

На даний час дії уповноваженої особи НАЗК та зазначений висновок у встановленому законом порядку ним не оскаржено, судом не скасовано.

Частиною 1 ст. 65-1 Закону встановлено, що за вчинення корупційних або пов?язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , будучи секретарем судового засідання Дзержинського районного суду м. Харкова, являючись відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК відповідної форми 31.03.2024 о 21.46 подав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 1033260,00 грн, у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6КУпАП.

Частиною 4 ст.172-6 КУпАП передбачено відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Завідомо недостовірні відомості - слід розуміти інформацію, що має неправдивий, хибний характер, який суб`єкт декларування усвідомлював або міг усвідомлювати на момент подання декларації (такої, що повністю або частково не відповідає дійсності).

Відповідно до абз. 3 Примітки до ст. 172-6 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім, визнання своєї вини ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення №569від 10.12.2024, яким встановлено факт порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП;

- обґрунтованим висновком щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 14,11.2024, з якого вбачається, що за результатами проведення контролю щодо повноти заповнення декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , секретарем судового засідання Дзержинського районного суду м.Харкова, встановлено, що суб`єкт декларування подав у декларації недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 1 033 260,00 грн., що становить від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2023 рік;

- наказом керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 з якого вбачається, що ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання Дзержинського районного суду м. Харкова з 13.10.2023 року;

- довідкою керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.09.2023 про місце роботи;

- наказом керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2024 про звільнення ОСОБА_1 з посади Секретаря судового засідання Дзержинського районного суду м.Харкова;

- копією особової картки державного службовця ОСОБА_1 ;

-копією посадової інструкції секретаря судового засідання Дзержинського районного суду м.Харкова ;

- роздруківкою інформації з Єдиного державного реєстру декларацій;

- актом від 13.11.2024 № 94/24 складеним за результатами проведеного НАЗК вторинного контролю щодо повноти заповнення Декларації;

- договором купівлі-продажу від 22.03.2023, зареєстрованого у реєстрі за №1619 з якого вбачається, що ОСОБА_1 купив за 796500 грн. квартиру загальною площею 53,1 м2, шо розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер вказаного об?єкта нерухомого майна 120;

- договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.11.2015, зареєстрованого у реєстрі за № 2565, з якого вбачається, що ОСОБА_1 купив за 29160,00 грн. земельну ділянку загальною площею 0,0243 га, кадастровий номер :31:000:0255, що розташована за адресою: селище Лісне, Дергачівський район, Харківська область (за межами населеного пункту);

- договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.11.2015, зареєстрованого у реєстрі за № 2562, з якого вбачається, що ОСОБА_1 купив за 80000,00 грн. земельну ділянку загальною площею 0,0704 га, кадастровий номер :31:000:0256, що розташована за адресою: в? АДРЕСА_4 (за межами населеного пункту);

- відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за якими ОСОБА_1 з 05.07.2016 є власником мотоциклу HONDA VT 600CDS SHADOW, 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , чорного кольору.

- листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.10.2024 №21315/18271-3-24/54, з якого вбачається, що вартість мотоциклу HONDA VT 600CDS SHADOW, 2007 року випуску становить 120600,00 гривень;

- відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за якими ОСОБА_1 з 18.10.2017 є власником транспортного засобу ЗАЗ 110557, 2005 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 , білого кольору, вартість якого 7000 гривень;

- електронною декларацією ОСОБА_1 з сайту НАЗК поданої 31.03.2024 о 21.46 за 2023 рік, з якої вбачається, що останній зазначив завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2023 рік, які відрізняються від достовірних на загальну суму 1 033 260,00 грн.;

-послідовністю дій ОСОБА_1 щодо заповнення декларації, з яких вбачається, що останній під час подачі декларації ознайомлений з Правилами заповнення форми декларації та підтвердив достовірність наданих відомостей.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_1 та визнання його винуватості.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік зазначив завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 1 033 260,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум, для працездатних осіб з 1 січня - 3028 гривня.

Згідно з п.п. 3,4,5 р. ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агенства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 №449/21, суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом поставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

На початку заповнення Декларації ОСОБА_1 ознайомився із зазначеним Порядком, про що проставив відповідну відмітку. Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації він ознайомився із внесеними до неї відомостями та проставив відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подав цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Так, щорічна декларація за 2023 рік, яка подана ОСОБА_1 шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за формою, що визначається НАЗК, підписана ОСОБА_1 шляхом накладення ним електронного цифрового підпису, що свідчить про те, що він під час подачі декларації ознайомлений з Правилами заповнення форми декларації та підтвердив достовірність наданих відомостей.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків -ст.10 КУпАП.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити ст. 11КУпАП.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Для визнання зазначеного правопорушення закінченим не потрібне настання наслідків - воно вважається умисним за умови усвідомлення особою протиправного характеру своїх дій чи бездіяльності.

Таке, усвідомлення презюмується, адже особа, зазначена в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», була допущена у встановленому законом порядку до виконання функцій держави, пройшовши спеціальну перевірку, подав відповідну декларацію та подає щорічні декларації, була попереджена і виконувала вимоги законодавства щодо фінансового контролю в частині подання щорічних декларацій .

Таким чином, досліджені докази свідчать, що ОСОБА_1 при поданні щорічної декларації за 2023р. із недостовірним даними, діяв умисно, тобто усвідомлював протиправний характер своєї дії, передбачав її шкідливі наслідки та свідомо допускав настання цих наслідків.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-6 КУпАП - подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Згідно із положеннями ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляджу справи про адміністративне правопорушення строків для накладення стягнення.

Системний аналіз положень статті 38, 247, 254 КУпАП дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з моментом, коли встановлено особою уповноваженою на складання протоколу, що у діях особи є склад правопорушення. Процесуально цей висновок оформлюється у вигляді протоколу. Дії особи, уповноваженої на складання протоколу, до моменту його складення можуть свідчити про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що таке діяння містить склад адміністративного правопорушення, зазначається лише при складенні протоколу (в даному випадку 10.12.2024), після перевірки та зібрання усіх доказів, отримання пояснень від особи .

Як вбачається із матеріалів справи повне зібрання документів та отримання пояснень від ОСОБА_1 щодо його дій при заповнені і поданні щорічної декларації були отримані 10.12.2024 і в той же день був складений протокол, тобто перебіг строку почався саме з вказаної дати та свідчить про відсутність спливу строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Так, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: останній не притягувався до адміністративної відповідальності, його вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції вказаної статті у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-6 ч.4, 268, 279, 283, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок ((отримувач коштів ГУК Харків обл/МТГХарків/21081100, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0020649, код 21081100, ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України(ЕАП), р/р UA0026001, код22030106, ЄДРПОУ 37993783).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу: за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя А.М. Гримайло