провадження № 3/361/4998/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №286058 від 02.10.2024, водій ОСОБА_1 02.10.2024 о 22 год. 30 хв., за адресою: Київська область, м. Бровари по вул. Лесі Українки, 2-А, керував т.з. HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з ознаками алкогольного сп`яніння а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та заперечив факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кудра Є.А. повідомив суду, що його ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування 02.10.2024 автомобілем HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому зазначив, що протокол відносно останнього складений незаконно, матеріали справи не містять підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Просить суд закрити справу за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитані судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен окремо, заперечили факт керування ОСОБА_1 02.10.2024 о 22 годині 30 хвилин транспортним засобом, розповіли про виниклий конфлікт із молодими чоловіками, які перебували в стані алкогольного сп`яніння і в ході конфлікту викликали працівників поліції, повідомивши їм неправдиву інформацію про керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані свідки надали пояснення будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, їх пояснення узгоджуються з поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та долученим до матеріалів справи відеозаписом, підстави ставити під сумнів пояснення свідків відсутні.

Інші свідки які були повідомленні належним чином в судове засідання не з`явилися. При цьому судом неодноразово відкладалося проведення судового засідання з метою виклику до суду свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, для з`ясування обставин справи та підтвердження ними своїх письмових пояснень від 02.10.2024, однак останні в судові засідання жодного разу не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши учасників по справі, допитавши свідків події та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оглянувши відеозапис на диску, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, а постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Суд зважає, що протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься, повинна ґрунтуватися на первинних доказах, проте у цій справі такі докази відсутні.

При цьому матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто виконував функції водія під час руху транспортного засобу.

Судом досліджено долучений до матеріалів справи відеозапис, на якому не зафіксовано факту того, що гр. ОСОБА_1 02.10.2024 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З матеріалів, які додано до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається дій ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом, отже суд вважає, що працівниками поліції не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, які передують направленню водія на огляд для встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи викладене, враховуючи наявні докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №286058 від 02.10.2024 не підтверджені достатніми, вагомими та беззаперечними доказами по справі, які б свідчили про наявність події, а в діях ОСОБА_1 - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Н.С.Сіренко