Справа № 464/8470/24 Головуючий у 1 інстанції: Беспальок О. А.
Провадження № 33/811/1872/24 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 ,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 12.12.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю і оголошено усне зауваження. Провадження у справі закрито.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 25 листопада 2024 року близько 20 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильсьтво психологічного та фізичного характеру, а саме виражався нецензурною лексикою, словесно ображав, штовхав.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт зазначає, що судом першої інстанції справа розглянута не повно та необ`єктивно, зокрема судом не врахованого того, що докази наявні і матеріалах справи слід визнати неналежними та недопустимими доказами, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, в якому належним чином не викладено суті обвинувачення. Також апелянт зазначає, що судом не взято до уваги його пояснення з приводу дійсних обставин події щодо самої поведінки ОСОБА_2 , з якою була конфліктна ситуація, яка не була спрямована на подавлення волевиявлення ОСОБА_2 .

Розглянувши матеріали справи № 464/8470/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілої, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №023337 від 25.11.2024 року відносно ОСОБА_1 була заява ОСОБА_2 від 25.11.2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме виражався нецензурною лексикою та штовхав (а.с.2,3).

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, заяву ОСОБА_2 від 25.11.2024 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 25.11.2024 року, заборонний припис та форму про оцінку ризиків.

Разом з тим, судом першої інстанції жодним чином не взяті до уваги та не проаналізовано пояснення ОСОБА_1 від 25.11.2024 року (а.с.5) та пояснення дані в судовому засіданні, де він пояснив, що ОСОБА_2 також ображала його нецензурною лайкою, виганяти з місця проживання та погрожувала вчиняти інші дії з цією метою, оскільки як встановлено апеляційним судом між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують конфліктні ситуації різного характеру, зокрема з приводу місця проживання, що не виключає можливості ОСОБА_2 оговорити ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, об`єктивна сторона ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає наслідки такого психологічного насильства, а саме наявність чи відсутність шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути чи була завдана.

В протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ №023337 від 25.11.2024 року жодним чином не зазначено, що діями ОСОБА_1 заподіяна шкода чи така могла бути заподіяна.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the United Kingdom), п.161, Series A заява № 25).

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі №464/8470/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутність в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.