ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/84/25 Справа № 699/1558/24 Категорія: ст. 173 КУпАП Головуючий у І інстанції Літвінова Г. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційні скарги захисника Гречухи В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 119 грн.00 коп.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 13 вересня 2024 року близько 06.54 год. за адресою: АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_1 із квартири кинув зі свого балкону інструменти по авто ОСОБА_2 . ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою та поводив себе неадекватно, чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову, а провадження у справі закрити.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що сторона захисту не була присутня при оголошенні оскаржуваної постанови. Копія оскаржуваної постанови їм не надсилалась. Лише 02 грудня 2024 року захисник отримав її копію в суді.

Вважає оскаржувану постанову незаконною.

Зазначає, що при розгляді даної справи, суддею суду першої інстанції не було дотримано приписів ст. 245 КУпАП.

Вказує, що в матеріалах справи мається заява захисника від 07 листопада 2024 року про отримання від ОСОБА_2 флеш-носія відеоматеріалів, які не були досліджені стороною захисту, з зв`язку з чим заявлено клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату. З цього приводу суд зазначив, що оригінал зазначеного повідомлення ОСОБА_3 до суду не подавав хоча мав можливість це зробити. Проте, суд не відклав судовий розгляд на іншу дату, як того просив апелянт, хоча мав можливість це зробити. Також суд не викликав в судове засідання ОСОБА_1 , у зв`язку за наданням потерпілим нових доказів, які не були йому відомі та не були йому відкриті, а розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 на його захисника, чим порушив права доступу до правосуддя для захисту своїх прав.

В той же час суд послався на копії пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не завірені належним чином. Водночас оригінали вказаних пояснень письмові матеріали справи не містять, а обставини, що викладені у цих поясненнях не стосуються подій, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 334889.

З цього приводу посилається на рішення Верховного Суду України у справі № 904/8549/17 від 11 липня 2018 року.

Вважає, що судом допущена неповнота судового розгляду, оскільки не було з`ясовано усіх обставин викладених у рапорті, а саме: виклик швидкої медичної допомоги, якою ОСОБА_6 було доставлено до КНП «Корсунь-Шевченківська БЛ», а ця обставина є істотною для правильного вирішення справи.

Стверджує, що відеоматеріали надані ОСОБА_2 не містять часу і дати проведення відеозйомки. На відео не ідентифіковані особи. Відео не містить прив`язки до місцевості. При цьому судом не встановлено, на якому технічному пристрої виконаний цей відеозапис, де і при яких обставинах, та на якому технічному пристрої виготовлено його копію. Також відсутня будь- яка інформація про походження вказаного відеозапису. Зазначене свідчить про отримання цього відеозапису поза межами правового поля. Крім того, судом не встановлено, якою саме відеокамерою зроблено відеозапис, де саме вона була розташована, на якій висоті від рівня землі, чи сертифікована ця відеокамера. Також, всупереч вимогам процесуального законодавства до матеріалів справи долучений диск з копією відеозапису, а не його оригінал. Крім того, відеозаписи, які надані ОСОБА_2 , що містяться на лазерному компакт-диску, не можуть бути використані як доказ у даній справі (у відповідності до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України), оскільки здобуті з порушенням вимог КПК України, а тому являються недопустимим доказом.

Вказує, що суд не звернув увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 334889 від 18 вересня 2024 року було складено в м. Сміла, тоді, як можливе правопорушення мало місце 13 вересня 2024 року і станом на дату складання протоколу уповноваженій особі, яка склала цей протокол, було відомо про особу, яка могла вчинити правопорушення, що підтверджується поданою заявою ОСОБА_2 13 вересня 2024 року. Тобто оформлення даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось в іншому місці через значний проміжок з моменту ймовірного вчинення правопорушення, виявлення особи, яка його вчинила. Протокол не закріплений відповідними доказами. У ньому не вказано відповідно до вимог статті 256 КУпАП прізвища, адреси потерпілого, свідків, які фігурують у справі, інші відомості, необхідні для вирішення справи, що суперечить вимогам п.п.12,15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015р. №1376, якими передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення пояснення свідків, що містять інформацію про правопорушення. Переконаний, що в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Вказує на те, що вирішуючи справу, суд самостійно змінив в сторону погіршення становища особи, фабулу, яка викладена протоколі про адміністративне правопорушення, та по суті, становить виклад нового обвинувачення. Тобто суд вийшов за межі пред`явленого в протоколі обвинувачення, чим фактично перебирав на себе функції обвинувача, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На думку апелянта, мотивувальна частина постанови не відповідає резолютивній частині, оскільки в мотивувальній частині вказано, суд дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1119,00 грн. Тоді, як в резолютивній частині про накладення на ОСОБА_1 вказано про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119,00 грн.

При апеляційному розгляді були заслухані:

- захисник Гречуха В.І., який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- потерпілий ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість постанови судді

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Частина 1 статті 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

Стаття 173 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Під громадським порядком розуміється, як зумовлена закономірностями соціального розвитку система правил та інститутів, що забезпечує упорядкованість суспільних відносин і надає їм певної організаційної форми.

Хуліганство є суспільно небезпечною дією, що порушує громадський порядок.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце. Найчастіше це відбувається на вулицях, у парках, у місцях проведення публічних заходів й інших громадських місцях. Разом з тим, за сталою судовою практикою вважається, що громадський порядок може бути порушений в безлюдному місці, у будь-який час доби, за відсутності сторонніх осіб, тобто в присутності лише потерпілого.

Мотивом порушення громадського порядку є неповага до суспільства. При цьому неповага до суспільства виявляється у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 13 вересня 2024 року близько 06 годині 54 хвилин в АДРЕСА_3 ОСОБА_1 із квартири кинув зі свого балкону інструменти по авто ОСОБА_2 . ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою та поводив себе неадекватно, чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Попри позицію апелянта, суть адміністративного правопорушення, що викладена в цьому протоколі в цілому відповідає диспозиції ст. 173 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає порушень вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, яка передбачає складання протоколу про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

У цій справі наявні матеріали щодо перевірки обставин вчинення адміністративного правопорушення, зокрема відбирання 18 вересня 2024 року пояснень від ОСОБА_1 .

За таких обставин у цій справі, момент виявлення особи, яка вчинила правопорушення, не збігається з датою скоєння правопорушення, оскільки уповноваженою особою здійснювались певні дії з метою виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені обставини в цьому протоколі підтверджуються іншими доказами, на які послався суд першої інстанції.

Копію рапорту ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області від 13 вересня 2024 року щодо події ЄО № 5911, у якому зафіксовано повідомлення зі служби 102 про те, що 13 вересня 2024 року о 06:53 за адресою: АДРЕСА_3 , заявник ОСОБА_2 повідомив, що сусіди із квартири кинули невідомий предмет, який пошкодив автомобіль. Зі слів заявника у сусідів відбувається сварка. Під час виїзду на місце події з балкону четвертого поверху вказаного будинку, чоловік ( ОСОБА_1 ) виражався нецензурною лайкою та поводив себе неадекватно. Від заявника відібрано заяву та пояснення. На місце події було викликано ШМД, якою ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Корсунь-Шевченківська БЛ»;

Письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , відповідно до яких 13 вересня 2024 року о 07.30 год він почув крики та сварку із сусідньої квартири АДРЕСА_4 , у якій проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Під час сварки почали лунати звуки стуку по металу. Оскільки під їхнім балконом стоять автомобілі потерпілого та його дружини, вони почали турбуватися про їх стан. Біля автомобілів були розміщені різні інструменти: викрутки, плоскогубці, монтажні ключі, молоток. ОСОБА_2 відразу перегнав своє авто у інше місце двору, а ОСОБА_6 продовжив викидати інструменти зі свого балкону четвертого поверху та висловлювався нецензурною лайкою та погрозами у бік потерпілого і мешканців будинку. Після огляду належного потерпілому автомобіля Audi Q7 він виявив чотири вм`ятини з пошкодженням лако-фарбового покриття та одне пошкодження на лобовому склі, від якого йшли тріщини.

В апеляційному суді потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив ці пояснення. Додатково пояснив, що ці події він записав на свій мобільний телефон. Пошкодження авто повинна була зафіксувати слідча опер група. Питання відшкодування шкоди буде вирішувати в цивільному порядку.

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , відповідно до яких вона проживає в одному будинку з ОСОБА_1 та його мамою ОСОБА_8 , які мешкають у квартирі АДРЕСА_4 . 13 вересня 2024 року коли свідок перебувала у власному житлі, її розбудила сварка у квартирі АДРЕСА_4 . Вона почула шум та гуркіт від падіння предметів та відразу вибігла у двір будинку та від`їхала власним автомобілем від під`їзду. Коли від`їжджала то помітила, що біля автомобіля Audi н.з. НОМЕР_1 , яким керує ОСОБА_2 , лежали інструменти: викрутки, молоток, розводний ключ, гайковий ключ. На балконі, під яким знаходився автомобіль потерпілого, стояв ОСОБА_9 . Сусід вів себе неадекватно, погрожував мешканцям будинку фізичною розправою. Після цього вказаній особі викликали швидку та всі поїхали в напрямку лікарні;

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , за змістом яких 12 вересня 2024 року близько 21.00 год вона почула крики та сварку у квартирі АДРЕСА_4 , які тривали до 22.000 год. 13 вересня 2024 указані крики розпочалися із 06.00 год. Близько 07.00 год свідок почула як розбивається скло, підійшла до вікна та побачила як вилітають інструменти із балкона на асфальт та припарковане авто Audi н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , який проживає у цьому будинку. Через хвилин 5 вийшли власники автомобілів, які стояли у дворі та повідганяли свої транспортні засоби і зробили ОСОБА_1 зауваження. На що він почав усім погрожувати, повідомляв що всіх повбиває, а будинок спалить. Сварки у вказаній квартирі відбуваються постійно.

За змістом інших пояснень ОСОБА_5 13 вересня 2024 року близько 06 год ранку вона почула крик та вийшла на балкон і побачила, що сусід ОСОБА_6 вчинив сварку з матір`ю . Потім почав викидати з балкону інструменти. Після цього він спустився і почав кидати по машині ОСОБА_10 . Розбив стікла та вдарив по капоту близько 5 раз. Далі він почав кричати, що повбиває всіх.

Копії даних пояснень знаходяться в матеріалах справи.

Разом з тим, на відміну від кримінального процесуального закону (ч. ч. 3, 4 ст. 99 КПК України), законодавство про адміністративні правопорушення не встановлює особливих вимог щодо оригіналу чи дублікату документу, що в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом у справі.

Внаслідок чого доводи захисника про долучення копії документів, замість їх оригіналів не є безумовною підставою для визнання цих доказів недопустимими.

Відеозаписом, долученим потерпілим, під назвою «Порушення порядку ч.1», на якому зафіксовано як особа чоловічої статі знаходячись на балконі четвертого поверху викрикує погрози на адресу ОСОБА_2 .

Відеозаписом, долученим потерпілим, під назвою «Порушення порядку ч.1», на якому зафіксовано як указану вище особу чоловічої статі, у зв`язку із його неадекватним поводженням, працівники поліції винесли із будинку та викликали йому ШМД. Доки чекали приїзду швидкої особа висловлювала погрози на адресу потерпілого та на загал.

Відеозаписом, долучений потерпілим, під назвою «Доказ про перебування ОСОБА_11 не на лікуванні», на якому зафіксовано як ОСОБА_2 знято, що зранку 22 жовтня 2024 року указана вище особа чоловічої статі повертається із прогулянки із собакою. Водночас, указаний запис не стосується події правопорушення.

З матеріалів справи випливає, що ці відеозаписи потерпілий ОСОБА_2 зробив на свій мобільний телефон відкрито без застосування оперативно-розшукових заходів.

Вказані відеозаписи не є єдиними та вирішальними доказами винуватості особи. Ці доказ не суперечить вимогам ст. 251 КУпАП, а також правовому висновку, що міститься в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20.10. 2011 (справа N 1-31/2011).

Будь-яких даних, які б спростовували показання потерпілого, свідчили, що він обумовлюють ОСОБА_1 в матеріалах адміністративного провадження відсутні.

Попри доводи апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд погоджується з вказаною оцінкою доказів.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді. Дії ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, кваліфіковані правильно, оскільки він вчинив дрібне хуліганство у вигляді нецензурної лайки в громадському місці, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Попри доводи апелянта, апеляційний суд не вбачає неповноти судового розгляду, адже судом були дослідженні всі обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 , накладено в межах строку, визначено ст. 38 КУпАП, відповідно до ст. 33 цього Кодексу в межах встановлених відповідною статтею.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Гречухи В.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук