Справа № 462/7718/24 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І. Д.
Провадження № 33/811/16/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Оприска М.В., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Оприска М.В. на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 29.09.2024 року о 02 год. 40 хв. у м. Львові на вул. Городоцькій, 120, керуючи транспортним засобом автомобілем Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з припаркованими транспортними засобами Tesla, номерний знак НОМЕР_2 , та BMW, номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.1 ПДР України.

Окрім того, ОСОБА_1 29.09.2024 року о 02 год. 40 хв. у м. Львові на вул. Городоцькій, 120, керувала транспортним засобом автомобілем Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння із згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу драгер алкотестер 6810 на місці зупинки. За результатами тесту № 2646 із використанням приладу «Drager» виявлено 1,41 ‰ алкоголю. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

На цю постанову захисник Оприско М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю події та у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтовано, не відповідає матеріалам справи та вимога закону, прийнята із значним порушенням процесуальних норм. Розглядаючи дану справу суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду. Вважає, що працівники поліції в обов`язковому порядку мали провести огляд ОСОБА_1 в медичному закладі, оскільки як вбачається з відеозаписів, остання була тяжко травмована (травма голови), а тому проведений огляд працівниками поліції на місці зупинки слід вважати недійсним. Також апелянт вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 погодилася з пройденим результатом огляду працівником поліції.

На апеляційний розгляд потерпілий ОСОБА_2 не прибув, водночас подав заяву від 09.01.2025 року, у якій вказав, що претензій за наслідками ДТП до ОСОБА_1 не має, оскільки остання повністю відшкодувала нанесену шкоду та просив розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи № 462/7718/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.14 Розділу ІІІ Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.12 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок) у разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції покликався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №139118 від 29.09.2024 року, акт огляду, результат приладу Драгер, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.

Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, як вбачається з наявних відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (Сlip-0), що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального приладу Драгер на місці ДТП, разом з тим одразу за час встановлення результатів огляду, працівником поліції встановлено, що ОСОБА_1 отримала травму голови із залиттям кров`ю обличчя та волосяної частини голови, останній було викликано швидку медичну допомогу та в подальшому остання була госпіталізована (а.с.3).

Більше того, на переконання апеляційного суду в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 погоджувалася з результатами, проведеного працівником поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального приладу Драгер на місці ДТП, оскільки в силу отриманих травм, зокрема голови, могла не розуміти що саме відбувається, в тому числі можливість висловлення незгоди з результатом огляду чи висловлювати вимоги про проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

З огляду на встановлені фактичні обставини події, вимоги ст.266 КУпАП та п.12 Положення результат спеціального приладу Драгер (а.с.2), який встановлений за наслідками огляду працівником поліції травмованої ОСОБА_1 на місці ДТП не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки такий здобутий в результаті грубого порушення законодавчо встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, з причин того, що такий мав бути проведений лише в медичному закладі через отримання водієм під час ДТП травми голови.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведений працівником поліції на місці ДТП, є недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі в цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, і таке в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП апеляційний суд враховує характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, зокрема відсутність претензій потерпілих у зв`язку з відшкодуванням заподіяної шкоди, та приходить до переконання про те, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення в межах санкції ст.124 КУпАП.

Таким чином апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що постанову Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 слід змінити.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Оприска М.В. задоволити частково.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

Провадження у справі №462/7718/24 за протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №139118 від 29.09.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.