Справа № 387/1595/24
Номер провадження по справі 3/387/46/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року селище Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Солоненко Т. В.

із секретаря судового засідання Ірхою Т.О.

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Маркової Н.В.

представника потерпілої Бабченка В.П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Свердловське Кобиляцького району Полтавської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працює, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

У С Т А Н О В И В :

На розгляд Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з ВП №2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №016425 від 02.12.2024 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В результаті реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду справі присвоєно єдиний унікальний номер 387/1595/24.

Розгляд справи призначено на 11 годину 00 хвилин 15 січня 2025 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №016425 від 02.12.2024, 05.11.2024 близько 12:00, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , перебуваючи на стадії розлучення зі своїм чоловіком ОСОБА_2 погрожувала фізичною розправою доньці ОСОБА_3 , а також нанесла декілька ударів по голові, чим завдала фізичного та психологічного болю та вчинила домашнє насильство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечила та вказала, що події зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №016425 від 02.12.2024 не відповідають дійсності. Категорично заперечила застосування нею домашнього насилля психологічного та фізичного характеру до своєї доньки ОСОБА_4 , завдання їй фізичного та психологічного болю. Пояснили, що нещодавно вона розлучилась з ОСОБА_2 , і наразі між ними існує спір про визначення місця проживання дітей. Наголосила, що 05.11.2024 вона зі своєю родиною, а саме колишнім чоловіком ОСОБА_2 (на той час перебували у шлюбі), сином ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_3 були на огляді в лікаря ендокринолога у м. Кропивницькому, тому фізично о 12:00 05.11.2024 не могла бути в тому місці та вчиняти ті дії, що вказані у протоколі. Додатково зазначила, що донька ОСОБА_3 після розлучення проживає з колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який забороняє їй зустрічатись та спілкуватись з матір`ю, налаштовує доньку проти матері. Так, нещодавно донька прийшла до неї на роботу, при цьому просила не говорити про це батькові, оскільки боїться його. Також ОСОБА_1 наголосила на жорстокому поводженні колишнього чоловіка ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 , а саме застосуванні щодо сина фізичної сили, що призвело до відсторонення сина від батька, відсутність бажання будь-якого спілкування.

Захисник адвокат Маркова Н.В. підтримала позицію ОСОБА_1 , вказала на відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП .

ОСОБА_2 , який є представником потерпілої ОСОБА_3 , підтвердив обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №016425 від 02.12.2024. Наголосив на тому, що колишня дружина ОСОБА_6 неодноразово застосовувала фізичну силу до доньки, про що остання розповідала батькові не одразу, оскільки боялась матері. Пояснив, що за його позовом, рішенням суду шлюб між ним та ОСОБА_1 розірвано. Перебуваючи в процесі розлучення між ним та ОСОБА_1 виник спір щодо визначення місця проживання дітей. ОСОБА_2 стверджував, що ОСОБА_1 погрожувала доньці ОСОБА_3 , що віддасть її до інтернату якщо остання не погодиться проживати разом з матір`ю. Наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до таких висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.12.2024 серії ВАД №016425 у вину ОСОБА_1 ставилося те, що вона 05.11.2024 о 12:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи на стадії розлучення зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , погрожувала фізичною розправою доньці ОСОБА_3 , а також нанесла декілька ударів по голові, чим завдала фізичного та психологічного болю та вчинила домашнє насилля, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а саме вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_3 , до протоколу долучено:

рапорт поліцейського ВП № 2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РПВ ГУНП в Кіровоградській області Біжан С.О. від 02.12.2024;

заява ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 02.12.2024;

письмові пояснення ОСОБА_2 від 02.12.2024, за змістом яких 30.11.2024 його донька ОСОБА_3 почала розповідати про те, що його дружина ОСОБА_1 змушувала його доньку аби остання не проживала з ним. Оскільки він перебуває на стадії розлучення з дружиною, сторони домовились, що син ОСОБА_7 буде проживати з матір`ю, а донька ОСОБА_8 з батьком, тобто з ним. На даний час дружина намагається будь-яким чином забрати у нього доньку. Також додає, що донька повідомила йому, що її мати близько місяця назад била її по голові та різним частинам тіла, а також погрожувала, що віддасть доньку до інтернату, у разі, якщо вона повідомить комусь про це;

письмові пояснення ОСОБА_3 від 02.12.2024, за змістом яких близько місяця назад її мати ОСОБА_1 після сварки з татом ОСОБА_2 хотіла піти проживати на іншу квартиру та в цей час почала їй погрожувати, що здасть до інтернату та в подальшому нанесла їй один удар в область голови і схопила за волосся, щоб вона пішла проживати з нею, але ОСОБА_9 хотіла проживати з татом. Після чого мати взяла брата ОСОБА_7 та вони пішли проживати на іншу квартиру, а вона залишилась з татом. Також, близько одного тижня назад мати телефонувала їй та знову почала пропонувала проживати разом з нею, на що ОСОБА_9 відмовилась;

письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.12.2024, за змістом яких ОСОБА_1 щодня іде на роботу о 04:00 ранку та повертається о 14:00, тому даного факту насправді не було та відносно своєї доньки вона ніяких протиправних дій не вчиняла. Також додала, що її чоловік налаштовує доньку проти неї, не дає спілкуватись з донькою. На думку ОСОБА_1 її чоловік залякує доньку, а саме 28.11.2024 о 08:20, коли донька ОСОБА_9 прийшла до неї на роботу то просила не говорити про це батьку, оскільки боїться його. Додала, що чоловік психологічно тисне на неї та доньку;

Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.12.2024 щодо ОСОБА_1 , де поліцейським уповноваженого підрозділу поліції рівень небезпеки визначено середній.

Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року.

Відповідно до п.3 ст.1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру(пункт 4 частини 1 статті 1 Закону).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини 1 статті 1 Закону).

Згідно Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська Конвенція), яка набрала чинності 01.11.2022 домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації.

Вказаною Конвенцією на її сторін покладено обов`язок забезпечити, щоб розслідування або кримінальне переслідування правопорушень, установлених відповідно до статей 35, 36, зокрема фізичного насильства, сексуального насильства, не залежали цілком від повідомлення або скарги, поданої жертвою, якщо правопорушення було вчинено цілком або частково на її території, і щоб провадження могло продовжуватися навіть, якщо жертва відкликає свою заяву або скаргу (стаття 55 Конвенції).

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному та фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Адміністративним правопорушенням є не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Отже, обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є наявність наслідків, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж реальна можливість завдання вказаної шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_3 та колишньою дружиною ОСОБА_2 , з яким проживає донька ОСОБА_3 .. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо визначення місця проживання дітей та суперечності щодо його вирішення, у зв`язку з чим існують неприязні стосунки та систематично виникають суперечки з даного приводу, що прослідковується з матеріалів адміністративної справи та їх пояснень, наданих в судовому засіданні. При цьому, наявність сварок і непорозумінь між особами на цьому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя та виховання дітей, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Сам факт звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення колишньою дружиною домашнього насильства щодо доньки без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

При цьому зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 02.12.2024 серії ВАД №016425 відомості, а саме: погрози фізичною розправою, нанесення ударів по голові тощо в межах конфлікту між батьками, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки такі дії обов`язково мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди, у даному випадку, психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Проте матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували настання наслідків, передбачених диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема завдання ОСОБА_1 шкоди психічному та фізичному здоров`ю своїй доньці ОСОБА_3 .

Не заслуговують на увагу доводи представника потерпілої про те, що ОСОБА_1 неодноразово застосовувала до доньки ОСОБА_9 психологічне та фізичне насилля, позаяк не підтверджують настання наслідків, передбачених диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». При цьому суд зважає, що пояснення, надані представником потерпілої в судовому засіданні та письмові пояснення від 02.12.2024 є не послідовними та не відповідають реальним обставинам події.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Подібний стандарт доказування повинен бути застосований і під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення. Зокрема, в постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

За наведеного, сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 саме домашнього насильства, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.173-2 КУпАП, відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, в його сукупності, суд дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП України.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО