Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2212/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Олевського районного суду Житомирської області Русина М.Г. у справі №287/2212/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №287/2212/24 розподілено судді Русину М.Г.

10.01.2025 року головуючим суддею Русиним М.Г. було заявлено самовідвід на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Заява про самовідвід мотивована тим, що при підготовці до розгляду справи судді Русину М.Г. стало відомо, що особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є рідним братом працівника Олевського районного суду Житомирської області, секретаря суду Кондратовець М.І. На думку судді Русина М.Г., вказане може викликати у стороннього спостерігача сумніви у його неупередженості при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суддя Русин М.Г. вважає, що є підстави, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, для самовідводу, а тому, з метою недопущення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення, згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України він зобов`язаний заявити самовідвід.

Суддя Русин М.Г. викликався для розгляду його заяви про самовідвід, проте в судове засідання не прибув, додаткових пояснень до поданої ним заяви про самовідвід не подав.

ОСОБА_1 в судове засідання для розгляду заяви про самовідвід судді Русина М.Г. не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Таким чином, слід розглядати заяву судді про самовідвід за відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає заяву про самовідвід такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Озтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Беручи до уваги, практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про самовідвід судді, судом застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.

Згідно приписів ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до вимог чинного законодавства України незалежність та неупередженість суду є однією з найважливіших ознак демократичної та правової держави. Це одна із основних засад судочинства в Україні, один із основоположних принципів організації та діяльності судових органів.

В Україні цей принцип реалізується в тому числі за допомогою встановлення у галузі процесуального права інституту відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді справи, оскільки відвід це заява про недовіру складу суду, що розглядає справу, з підстав, зокрема, наявності сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.

Регламентуючи нормами права цей процесуально-правовий інститут, необхідно керуватися єдністю принципів здійснення судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, а вони однакові для усіх видів судочинства. Саме відвід (самовідвід) є законодавчо передбаченою процедурою, яка б гарантувала сторонам незалежність, неупередженість та об`єктивність судді у ставленні до кожного з них, а відтак, була б гарантією реалізації цих принципів.

У відповідності до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. Заяви про відвід (самовідвід) можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Під час розгляду заяви судді Русина М.Г. про самовідвід встановлено, що підставою для самовідводу суддя вважає той факт, що особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є рідним братом працівника Олевського районного суду Житомирської області, секретаря суду Кондратовець М.І. При цьому, суддя Русин М.Г. вказує про те, що внаслідок спільної роботи судді, який розглядатиме справу, в межах одного колективу з ОСОБА_2 , тобто особою, яка є рідною сестрою ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, у стороннього спостерігача може скластися враження необ`єктивного розгляду цієї справи.

До заяви про самовідвід суддею Русиним М.Г. додано копію наказу керівника апарату Олевського районного суду Житомирської області від 28.10.2013 року №15-к «Про призначення ОСОБА_2 » з якого вбачається, що ОСОБА_2 дійсно є працівником суду.

Проте, згідно наказу керівника апарату Олевського районного суду Житомирської області від 26.08.2024 року №51-в «Про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» ОСОБА_2 з 09.09.2024 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

При цьому, суддю Русина М.Г. зараховано до штату Олевського районного суду Житомирської області з 23.12.2024 року (наказ голови Олевського районного суду Житомирської області від 16.12.2024 року №64-к «Про зарахування ОСОБА_3 до штату Олевського районного суду Житомирської області»).

Враховуючи наведене, в даному випадку відсутні обставини, які б в розумінні ст. 75 КПК України викликали сумнів у неупередженості судді Русина М.Г. при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається із вказаних вище наказів на момент зарахування судді Русина М.Г. до штату Олевського районного суду Житомирської області, секретар суду ОСОБА_2 вже перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що спростовує факт спільної роботи та особистого спілкування між ними, в межах виконання своїх посадових обов`язків.

Крім того, до заяви про самовідвід не долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є рідним братом секретаря суду Кондратовець М.І.

Інших обґрунтованих та мотивованих підстав, передбачених статтями 75-76 КПК України, для відводу судді у вказаному провадженні у заяві про самовідвід не наведено та в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до практики ЄСПЛ наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Розглядаючи суб`єктивні підстави, беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді, тобто наскільки суддя неупереджений та безсторонній у даній справі. Об`єктивний критерій визначається забезпеченням судом та його складом відсутності будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Крім того, при вирішенні заявлених відводів та самовідводів необхідно приймати до уваги рішення Ради суддів України № 46 від 07 вересня 2017 року «Про роз`яснення деяких питань щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів», судова процедура вважається справедливою тільки тоді, коли вона спрямована на забезпечення верховенства права, законності, рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності, гласності та відкритості.

Професіоналізм, незалежність та неупередженість суддів є неодмінною гарантією справедливого вирішення судових спорів.

При цьому суд зазначає, що суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, не зважаючи на будь - які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого суддею Олевського районного суду Житомирської області Русиним М.Г. самовідводу при розгляді адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про самовідвід судді Олевського районного суду Житомирської області Русина М.Г. у справі №287/2212/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Винар