Провадження № 33/801/48/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Пономаренка Дениса Юрійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 13 вересня 2024 ркоу о 17:10 год. у м. Вінниці на вул. Сабарівське шосе, 1б, керував транспортним засобом «Фольксваген Туран», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки, за допомогою приладу «Драгер № 0057», увесь час велася безперервна відеофіксація. Результат позитивний 2,08‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 та його захисник подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просять її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на відеозаписі з нагрудної камери співробітника поліції не зафіксовано факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ..

Працівники поліції не наголосили причини звернення та відповідно, як видно з відеозапису, вагались по якій самі статті притягнути особу до адміністративної відповідальності, скласти протокол чи постанову про адміністративне правопорушення, безпідставно намагались перевірити автомобіль та погрожували складанням протоколу за непокору працівникам поліції, безпідставно запропонували пасажиру пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Дата та місце складення протоколу не відповідають дійсності та вищевказаним обставинам.

Також до суду не було подано відповідну документацію, що підтверджує справність та проведене відповідне калібрування приладу «Драгер № 0015», яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Рапорт від 13 вересня 2024 року поліцейського ОСОБА_2 також не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в ньому зазначено, що під час несення служби спільно з рядовим поліції Лебедовським, було зупинено автомобіль «Фольксваген Туран», номерний знак НОМЕР_2 , у той час як надані відеодокази спростовують факт зупинки автомобіля.

Також в рапорті від 13 вересня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні (кріслі). Тобто, згідно з рапортом та протоколом судового засідання, поліцейський повідомив, що 13 вересня 2024 року близько 17:10 год. під час несення служби в складі наряду «Юнкер-104» по орієнтуванню було передано, що водій автомобіля «Фольксваген Туран», державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинився на світлофорі, та пересів на місце пасажира, натомість пасажир сів на місце водія, чим фактично підтверджено, що ОСОБА_1 не керував автомобілем під час його зупинки працівниками поліції. А отже, відсутній факт фіксації керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином на момент, коли працівники поліції підійшли до автомобіля, він перебував у нерухомому стані із увімкненою аварійною сигналізацією. Працівники поліції не назвали причину свого звернення, оскільки автомобіль не зупиняли, не роз`яснювали ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Окрім того відеозапис, який надано орієнтовно з Сабарівського шосе, тобто ймовірного місця скоєння події, не вівся безперервно та має декілька окремих коригованих частин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційні скарги підтримали з посиланням на викладені у них підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, пояснення свідка, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 вересня 2024 року серії ЕПР 1 № 128630, 13 вересня 2024 року о 17 год. 10 хв. по вул. Сабарівське шосе, 1б у м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген Туран», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер №0057», тест 345, результат 2,08‰. Велась безперервна відеофіксація на портативниі відеореєстратори №468622, 473377. Вказаним водій порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).

Від підпису у протоколі та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, копію протоколу, тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не отримував.

Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 7510» (тест № 345 від 13 вересня 2024 року) результат огляду ОСОБА_1 о 17 год. 39 хв. 2,08 ‰. Від підпису на чеку ОСОБА_1 відмовився (а. с. 4).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) за допомогою приладу «Драгер Алкотест 7510». Результат огляду позитивний 2,08 ‰. Від підпису у акті ОСОБА_1 відмовився (а. с. 6).

До матеріалів справи долучено відеозаписи із камер відеоспостереження «Безпечне місто» та нагрудних камер поліцейських.

На відеозаписі із камер відеоспостереження «Безпечне місто» зафіксовано рух автомобіля «Фольксваген Туран», номерний знак НОМЕР_2 , 13 вересня 2024 року у період з 17 год. 09 хв. по 17 год. 11 хв. по вул. Сабарівське шосе під керуванням ОСОБА_1 .

О 17 год. 11 хв. зафіксовано як ОСОБА_1 на світлофорі пересідає на пасажирське сидіння, а пасажир пересідає за кермо та продовжує рух по вул. Пирогова у напрямку ринку «Урожай».

На відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зафіксовано як 13 вересня 2024 року о 17 год. 17 хв. працівники поліції на вул. Л. Ратушної підходять до автомобіля «Фольксваген Туран», номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебуває ОСОБА_3 , ОСОБА_1 знаходиться на пасажирському сидінні. Поліцейський представляється, повідомляє про відеофіксацію. ОСОБА_3 запитує що він порушив, поліцейський повідомляє, що було помічено зміну водія автомобіля, просить пред`явити обох документи. ОСОБА_1 розпочинає сварку із поліцейським.

Поліцейський запитує чи є в автомобілі заборонені предмети, просить відчинити двері та багажник, роз`яснює вимоги закону про поверхневу перевірку. ОСОБА_1 продовжує сперечатися, починає знімати події на мобільний телефон. Працівник поліції роз`яснює, що за невиконання вимог щодо поверхневої перевірки може бути складено протокол за ст. 185 КУпАП.

О 17 год. 27 хв. поліцейський демонструє ОСОБА_3 відеозапис із камер відеоспостереження «Безпечне місто», де зафіксовано, що ОСОБА_1 пересів із водійського сидіння на сидіння пасажира. Інший працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки сп`яніння та є підстави вважати, що він керував транспортним засобом у такому стані.

О 17 год. 28 хв. поліцейський запитує у ОСОБА_3 чи не вживав алкогольні напої, той відповідає, що не вживав і готовий пройти огляд на стан сп`яніння. Поліцейські просять ОСОБА_1 пред`явити документи, той сперечається.

О 17 год. 33 хв. поліцейський демонструє ОСОБА_1 відеозапис із міських камер, де зафіксовано, що як він пересів із водійського сидіння на сидіння пасажира. ОСОБА_1 заперечує цей факт.

О 17 год. 35 хв. пропонує ОСОБА_1 , оскільки він керував автомобілем, рухаючись по Сабарівському шосе, пройти огляд на стан сп`яніння, той погоджується пройти огляд та зазначає, що вживав алкоголь, коли пересів на пасажирське сидіння. Потім факт виживання алкоголю заперечує.

О 17 год. 37 хв. працівник поліції просить ОСОБА_1 вийти із автомобіля, пропонує ознайомитися із документами на «Драгер», демонструє запаковані мундштуки. ОСОБА_1 самостійно розпаковує мундштук, поліцейський вставляє його у «Драгер», робить контрольний замір повітря, демонструє ОСОБА_1 результат.

О 17 год. 39 хв. ОСОБА_1 продуває алкотестер, результат 2,08‰. ОСОБА_1 із результатом погоджується, однак заперечує факт керування автомобілем, зазначає, що відеозапис із міський камер вчорашній.

О 17 год. 40 хв. працівник поліції пропонує пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 , о 17 год. 43 хв. результат 0,00‰.

О 17 год. 43 хв. поліцейський знову ознайомлює ОСОБА_1 із відеозаписом із міських камер, звертаючи його увагу на дату, та роз`яснює йому, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 відповідає, що працівники поліції його не зупиняли, знову розпочинає суперечку, каже, що випив після того, як пересів із водійського сидіння, а потім викинув пляшку.

О 17 год. 46 хв. працівник поліції просить ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, інакше буде складено відповідні адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 знову сперечається.

О 17 год. 49 хв. працівник поліції знову роз`яснює ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, а також роз`яснює його права.

О 17 год. 55 хв. поліцейський починає складати адміністративні матеріали та о 18 год. 19 хв. ознайомлює із ними ОСОБА_1 . Від підписів у протоколі ОСОБА_1 відмовляється.

О 18 год. 31 хв. ОСОБА_1 самовільно залишає місце події. О 17 год. 39 хв. ОСОБА_1 повертається, зачиняє автомобіль і знову йде. Працівники поліції викликають евакуатор.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відеозаписи, долучені до матеріалів справи, апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами, де послідовно зафіксовано факт керування ОСОБА_4 автомобілем з 17 год. 09 хв. по 17 год. 11 хв., пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, сам огляд, його результат, роз`яснення ОСОБА_1 прав, ознайомлення зі складеними адміністративними матеріалами.

Твердження скаржника про те, що відеозапис із Сабарівського шосе, тобто ймовірного місця скоєння події, не вівся безперервно та має декілька окремих коригованих частин, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки на вказаному відеозаписі із різних міських камер відеоспостереження зафіксовано автомобіль у русі на різних ділянках дороги, а відтак є логічним, що він не може бути суцільним та складатись із одного суцільного відеозапису.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що дата та місце складення протоколу не відповідають дійсності, оскільки вони є надуманими.

Твердження про те, що працівникам поліції не було подано відповідну документацію, що підтверджує справність та проведене відповідне калібрування приладу «Драгер № 0015», яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, апеляційний суд не бере до уваги.

Так, як видно із чеку «Драгеру» градуювання пристрою було проведено 09 листопада 2023 року, тобто станом на 13 вересня 2024 року у межах річного строку повірки, визначеного наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями».

Окрім того п. 5 Розділу ІІ Інструкції визначено, що сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки поліцейський надає особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, на її вимогу, проте такої вимоги ОСОБА_1 на місці події не заявляв.

Доводи апеляційної скарги про те, що рапорт поліцейського не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в ньому зазначено, що під час несення служби було зупинено автомобіль «Фольксваген Туран», номерний знак НОМЕР_2 , у той час як надані відеодокази спростовують факт зупинки автомобіля, суд не бере до уваги, адже зі змісту відеозапису чітко вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 був зупинений на вул. Л. Ратушної саме на вимогу поліції із підстав фіксації факту пересідання ОСОБА_1 на місце пасажира на світлофорі на вул. Сабарівське шосе.

У апеляційних скаргах вказано, що у рапорті від 13 вересня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні (кріслі).Тобто, згідно з рапортом та протоколом судового засідання, поліцейський повідомив, що 13 вересня 2024 року близько 17:10 год. під час несення служби в складі наряду«Юнкер-104» по орієнтуванню було передано, що водій автомобіля «Фольксваген Туран», державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинився на світлофорі, та пересів на місце пасажира, натомість пасажир сів на місце водія, чим фактично підтверджено, що ОСОБА_1 не керував автомобілем під час його зупинки працівниками поліції. А отже, відсутній факт фіксації керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте такі доводи апеляційний суд також відхиляє, оскільки ОСОБА_1 інкримінується керування автомобілем не на момент зупинки транспортного засобу о 17 год. 17 хв., а керування автомобілем станом на 17 год. 10 хв., що зафіксовано на відеозаписах із міських камер.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не назвали причину свого звернення, оскільки автомобіль не зупиняли, не роз`яснювали ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами.

Також, суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_3 , оскільки вони не спростовують встановлених у справі обставин щодо керування ОСОБА_1 автомобілем та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin And Others V. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, що може спричинити тяжкі наслідки.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 13 вересня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Пономаренка Дениса Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук