Єдиний унікальний № 371/1727/24
Номер провадження № 3/371/69/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2025 р. м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Кириленко М.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаюча за адресою АДРЕСА_1 , не працює, ідентифікаційний номер не відомо,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 року 11-00 в с. Владиславка вул. Центральна 396 Київської області, Обухівського району, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем CHERY TIGGO д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, що дає право керувати вищевказаним транспортним засобом, дане порушення вчинене повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

15.11.2024 року 11-00 в с. Владиславка вул. Центральна 396 Київської області, Обухівського району водій ОСОБА_1 керуючи CHERY TIGGO д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив ДТП з автомобілем Мазда д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та при цьому мав ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору Драгер 6810 або в закладі охорони здоров`я Миронівська ОБЛ відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України.

Крім того, 15.11.2024 року 11-00 в с. Владиславка вул. Центральна 396 Київської області, Обухівського району водій ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, та залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

09.12.2024 до Миронівського районного суду надійшло клопотання від адвоката Бараненка Л.О. про відкладення розгляду справи.

Судове засідання призначене на 10.12.2024 року на 11-50 год. було відкладено, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 .

15.01.2025 року на електронну адресу суду надійшло клопотання Дубогрія Валерія Олександровича про об`єднання справ у одне провадження та просив зупинити судовий розгляд справи. Клопотання обґрунтовує, тим що він являється діючим військовослужбовцем ЗСУ та перебуває у складі ВЧ НОМЕР_3 національної гвардії України на посаді старшого кулеметника БТР та наразі здійснює заходи із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, в зв`язку з чим не може з`явитися до суду та у визначеному законом порядку представляти свої законні права та інтереси.

В судове засідання призначене на 15.01.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber», причину своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього до суду не надходило.

Адвокат правопорушника Бараненко Л.О. в судове засідання призначене на 15.01.2025 року не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Постановою суду від 15 січня 2025 року матеріали справи № ЄУН №371/1727/24 (№провадження 3/371/69/25); ЄУН №371/1729/24 (№провадження 3/371/70/25); ЄУН №371/1730/24 (№провадження 3/371/71/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП, об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі - №371/1727/24 (№провадження 3/371/69/25).

Щодо клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, слід зазначити наступне.

Особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Згідно із положеннями п.7 ч.2 ст.129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому розгляд даної справи без невиправданої затримки буде відповідати інтересам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі не надав доказів, які б свідчили про те, що останній являється діючим військовослужбовцем та перебуває у складі військової частини.

Також, слід звернути увагу, на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить договір про надання правової допомоги, який укладений з адвокатом Бараненком Леонідом Олександровичем, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Строк дії договору діє до 01.04.2025 року. Вказане свідчить про те, що Дубогрій В.О. скористався допомогою адвоката, який в його інтересах має право надавати суду пояснення, клопотання та докази у межах розгляду цієї справи. Крім того, строк дії договору не закінчився.

Також можлива участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні із застосуванням засобів відеоконфенцзв`язку, оскільки доказів не можливості участі в такий спосіб у судовому засіданні не надано.

При вирішенні порушеного в клопотанні захисника питання про зупинення провадження у справі не може залишатися поза увагою суду також те, що в рамках розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 останній притягається до адміністративної відповідальності не тільки за ч.1 ст.130 КУпАП, ч.5 ст. 126 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП, та ст.124 КУпАП щодо якої КУпАП встановлений строк притягнення особи до відповідальності - три місяці. А тому, зупинення провадження у справі зробить утрудненим захист прав потерпілого внаслідок ДТП і на тривалий час обмежить його право на доступ до правосуддя та ухвалення у справі законного рішення.

Таким чином, зважаючи на відсутність процесуально-визначених КУпАП підстав для зупинення провадження у справі, одночасно враховуючи, що введення воєнного стану не впливає на процес здійснення судочинства, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Вивчивши протоколи про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що ОСОБА_1 при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. та вважає за необхідне розглянути справу у відсутність особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі наданих суду доказів.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, не є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фото-зйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Водночас, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.ст. 251, 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху(далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.1а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

У зв`язку з набранням чинності вказаного Закону було підписано новий наказ Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року № 1452/735. Окрім наведених вище Закону та Інструкції № 1452/735питання огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння також врегульовується: Кодексом України про адміністративні правопорушення; законами України «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»; постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»(в редакції від 28 жовтня 2015 року).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

При цьому, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов спеціальну підготовку (тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. При цьому, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (п.2.10 (а) ПДР України).

Вина ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях за ч.5 ст.126, ч.1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП за наведених вище обставин підтверджується також і сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містить:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174169 від 15.11.2024 за ч. 5 ст.126 КУпАП, згідно якого водій ОСОБА_1 керував автомобілем CHERY TIGGO д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії;

-письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.11.2024 року;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174166 від 15.11.2024 року за ст.124 КУпАП;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №484853 від 15.11.2024 року за ст.122-4 КУпАП, згідно якого водій ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, та залишив місце ДТП;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174148 від 15.11.2024 року згідно якого водій ОСОБА_1 керував автомобілем CHERY TIGGO д.н.з. НОМЕР_1 при цьому мав ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору Драгер 6810 або в закладі охорони здоров`я Миронівська ОБЛ відмовився;

-схема місця ДТП від 15.11.2024 року, яка сталася в с. Владиславка по вул. Центральна, 369;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-довідка від 20.11.2024 № 7161, згідно якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія відповідної категорії;

-акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.11.2024 та іншими матеріалами справи.

-відеозаписом та іншими матеріалами справи

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, суд вважає доведеним наявність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Цей захід є відтворенням головної запобіжної мети цього етапу, а саме: запобігання вчиненню правопорушень з боку самого порушника, а також застереження інших осіб від вчинення адміністративних правопорушень на прикладі порушника, утримання їх від можливості вчинення подібних протиправних діянь.

Суд зауважує, що адміністративне стягнення є лише способом для виправлення протиправної поведінки особи і запобігання вчинення нових порушень.

Санкцією ч.5 ст. 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд приймає до уваги те, що згідно п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно бази ІПНП ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія відповідної категорії, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне з метою його виховання та попередження вчинення нових правопорушень застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування додаткового стягнення, передбаченого санкцією закону про адміністративну відповідальність, у виді оплатного вилучення керованого транспортного засобу, суд вважає за доцільне зауважити таке.

В абзаці четвертому пункту 28 Постанови № 14 Пленум ВСУ від 23.12.2005 року роз`яснив, що оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч.2 та 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Слід зазначити, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHERY TIGGO д.н.з. НОМЕР_1 , належність ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки CHERY TIGGO д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

Зважаючи на ту обставину, що надані суду матеріали не містять доказів належності ОСОБА_1 керованим ним автомобілем на праві власності, суд вважає, що правові підстави для застосування такого виду стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу відсутні.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, чим наражав на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, керував транспортним засобом за відсутності права керування транспортними засобами, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір, розмір якого встановлено законом.

На підставі ст. ст. 33, 40-1 КУпАП, ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130, ст. 122-4, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у даній справі.

ОСОБА_1 визнати винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126, .1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень (сорок тисяч вісімсот грн 00 коп) в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортних засобів.

ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити вказаний штраф у передбачений ч.1 ст. 307 КУпАП п`ятнадцятиденний термін з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення і повідомити про це суд шляхом представлення документа про його сплату.

У разі несплати штрафу у зазначений строк в добровільному порядку, його стягнення проводиться примусово і з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ч. 2 ст. 308 КУпАП.

Штраф підлягає сплаті за реквізитами: рахунок отримувача: UA0010001; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; Отримувач коштів: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300; код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 гривень. Судовий збір перераховувати на номер рахунку (IBAN) UA 0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ /22030106, код за , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення постанови до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області .

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя М.О. Кириленко