Справа № 128/4350/24
Провадження № 33/801/62/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Лисого О.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лисого Олександра Васильовича на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 154484, водій ОСОБА_1 19 жовтня 2024 року о 23:15 год в с. Зарванці по вул. Хмельницьке шосе повторно протягом року керував т/з «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.в ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.121 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Лисий О.В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, необґрунтованою. Зазначив, що в даному випадку, з об`єктивної та суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, оскільки він міг і мав право, після виявлення поломки замінити лампу ближнього світла фар або рухатись до місця стоянки чи ремонту дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР України. Таким чином, просив постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Лисого О.В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною 4 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення правопорушення повторно протягом року, передбачених частиною першою-третьою цієї статті.

Пунктом 31.4.3.в ПРД України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №154484 від 19 жовтня 2024 року, копією посвідчення водія ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_1 , постановою ЕНА № 3133455 від 25 вересня 2024 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП та відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що в оглянутого транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , не горіла ліва фара в режимі ближнього світла.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 мав право, після виявлення поломки замінити лампу ближнього світла фар або рухатись до місця стоянки чи ремонту дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР України, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Зокрема, ОСОБА_1 написав власноручні пояснення, в яких підтвердив факт керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби. Несправність не була усунута ним на місці.

Аргументи апелянта, що відеозапис не містить фіксації вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме тієї обставини, що він рухався автомобілем з вказаною несправністю, апеляційний суд розцінює критично, оскільки на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, водій не повідомляв працівників поліції, що він не керував автомобілем.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 4 ст. 121 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисого Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 16 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун