Справа № 694/3114/24
Провадження № 3/694/16/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.01.2025 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 18.11.2024 року о 14.50 год. по вул. Кримського у м. Звенигородка Черкаської області, керував автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що дійсно 18.11.2024 року він перебував за своїм місцем проживання. До нього приїхали працівники поліції та повідомили, що він вчинив ДТП та залишив місце ДТП. ОСОБА_1 здивувався так, як не помітив, що він зачепив інший автомобіль, однак після встановлення всих обставин визнав, що дійсно причетний до ДТП. Вину свою в ДТП визнав і працівники поліції почали складати на нього протоколи про адміністративне правопорушення, як зрозумів ОСОБА_1 , за порушення ПДР саме стосовно ДТП. Однак, коли поліцейський дав йому на ознайомлення протоколи, останній зрозумів що відносно нього також склали протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказаного факту ОСОБА_1 не визнав та стверджував, що огляд на стан сп`яніння пройти йому навіть не пропонували. Не погодившись з твердженням поліцейського, ОСОБА_1 самостійно поїхав до медичного закладу та пройшов огляд на стан сп`яніння, результат негативний.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

До матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу вчинення останнім правопорушення.

Свідків, які б могли підтвердити перебування за кермом ОСОБА_1 і його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння залучено не було.

Разом з тим, в матеріалах справи, а саме в описі матеріалів зазначено, що до матеріалів додано диск, однак при огляді у судовому засіданні CD-r диску виявлено, що відеозапис на ньому відсутній, що підтверджується актом технічного стану оптичного носія від 24.12.2024 року складеного головним спеціалістом Звенигородського районного суду Черкаської області Пономаренком В.М., секретарем судового засідання Звенигородського районного суду Черкаської області Литвин Н.М. та секретарем судового засідання Звенигородського районного суду Черкаської області Федоровою І.В., затвердженого керівником апарату Звенигородського районного суду Черкаської області Сінькевичем М.В.

Враховуючи дані розбіжності судом було винесено постанову від 24.12.2024 року про витребування із Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області (? вул. Благовісна 50, м.Звенигородка, Черкаської області) відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції з фіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №176700 від 18.11.2024 року), а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

На виконання вказаної постанови від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від 02.01.2025 року в якому вказано, що надати диск з відеозаписом по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке мало місце 18.11.2024 року не має можливості, оскільки строк зберігання відеозаписів закінчився, інформація була видалена, тому надати відеозапис до Звенигородського районного суду неможливо.

Крім того, диспозиція положення п. 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, докази, які підтверджують відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в матеріалах справи відсутні.

Відомості, які містяться в протоколі не можуть бути самостійним доказом доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Разом з тим матеріали справи про адміністративне правопорушення містить суперечливі докази. Так, до матеріалів справи додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №176692 від 18.11.2024 відповідно до фабули якого 18.11.2024 року о 14.50 год. по вул. Кримського у м. Звенигородка Черкаської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечної дистанціх руху і скоїв наїзд на припаркований автомобіль Шевроле Круз та з місця події зник в невідомому напрямку. Сам протокол складений о 17год 09 хв. В той же час протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №176692 від 18.11.2024 за ст. 130 КУпАП складено о 17год.23 хв. Вказане свідчить про те, що дані протоколи не складалися безпосередньо на місці вчинення ДТП, оскільки водій ОСОБА_1 залишив місце пригоди, зі сплином певного часу. Часом вчинення обох правопорушень є 14 год. 50 хв. Тобто відмова від проходження освідування мала відбуватися на місці ДТП, однак водій ОСОБА_1 його залишив. Отже протокол мав бути складений за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Разом з тим встановити місце і час вчинення порушення суддя позбавлений можливості, оскільки відповідні докази вказаному факту відсутні.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини` стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 282, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун