Провадження №: 3/752/764/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код відсутній, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 22.11.2024 року о 12 год. 44 хв. в м. Києві по вул. Михайла Бойчука, буд. 44, повторно протягом року керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя та тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан нароктичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 22.11.2024 року о 12 год. 44 хв. в м. Києві по вул. Михайла Бойчука, буд. 44, керуючи транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском вказуючи саме на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №179597 від 22.11.2024 року та відеозаписом, що досліджений в судовому засіданні.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в тому числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився, тому вважаю, що ОСОБА_1 , слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні адміністративного стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 , раніше адміністративному стягненню піддавався за ч. 4 ст. 126 КУпАП та відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак висновків для себе не зробив і знову вчинив умисні і грубі адміністративні правопорушення в сфері дорожнього руху та вважаю необхідним накласти на нього стягнення, в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, тому з правопорушника належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 36, 283-284 КУпАП, суддя

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення:

за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 9 (дев?яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні;

за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно ст. 36 КУпАП шляхом накладання стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г.В. Бондаренко