Справа № 159/6994/23 Провадження №33/802/47/25 Головуючий у 1 інстанції:Денисюк Т. В.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15 листопада 2024 року о 03 год 17 хв, на вул. Фестивальна, 3 у м. Ковелі Волинської області, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER T-4» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати, як незаконну та необґрунтовану через істотне порушення вимог процесуального та матеріального права. Вказує, що був повідомлений командиром 08 листопада 2024 року про розгляду даної справи у Ковельському міськрайонному суді, у зв`язку із чим, 11 листопада 2024 року на адресу суду направив письмове клопотання з проханням про перенесення її розгляду, задля забезпечення можливості реалізувати своє право на захист. 13 листопада 2024 року, до моменту розгляду даної справи, направив до суду повторне клопотання аналогічного змісту. Однак, усупереч ст. 268 КУпАП, розгляд справи відбувся у його відсутності, що є свідченням незаконності оскаржуваної ним постанови судді. Також звертає окрему увагу на те, що транспортний засіб під його керуванням було зупинено без жодних на це правових підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та зазначає, що є військовослужбовцем ЗСУ стосовно яких діє спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП, і працівниками поліції такий установлений порядок дотриманий не був. Від керування транспортним засобом відсторонений він не був, передача права керування іншій уповноваженій особі не відбулась. Стверджує, що у період з 25 серпня 2024 року до 10 вересня 2024 року проходив курс відновлення у Сумській області, на території Волинської області не перебував. Усе наведене вище, на його думку, є достатніми підставами для скасування постанови судді першої інстанції від 13 листопада 2024 року, примірник якої був отриманий ним лише 26 листопада 2024 року та направлення її на новий судовий розгляд. Також просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, як такий, що пропущений із поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги в частині поважності підстав поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду, вважаю наведені апелянтом причини пропуску строку поважними, а клопотання підставним.

Основні мотиви незгоди із постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 , у тому числі, пов`язує із розглядом даної справи у його відсутності, позбавлення процесуального права скористатись правовою допомогою, що стало наслідком порушення його права на захист.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови вжиття судом заходів для її своєчасного сповіщення про місце та час розгляду справи, і за наявності даних про таке її сповіщення, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як стверджується змістом оскаржуваної постанови судді ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, у тому числі, за сприяння керівництва військової частини, до суду не з`явився. Попередньо, за його письмовим клопотанням який, на час розгляду справи, був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, провадження у даній справі було зупинене та зобов`язано особу негайно повідомити Ковельський міськрайонний суд про його звільнення з військової служби або перебування у черговій відпустці. Суд також встановив, що сержант ОСОБА_1 з 26 квітня 2024 року зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) та за період проходження служби, йому була надана відпустка з 25 серпня 2024 року по 10 вересня 2024 року (інформація ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) № 08.02/10470-24 від 07 листопада 2024 року). Однак, всупереч покладеного на нього обов`язку, він суд про перебування у відпустці не повідомив, у цей період, правничою допомогою або правом подати особисті пояснення не скористався, тому суд прийняв рішення про поновлення провадження у даній справі та призначення її до судового розгляду.

Вищевикладеним установлено, що про розгляд даної справи у Ковельському міськрайонному суді 13 листопада 2024 року о 09 год 00 хв ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений судом, у тому числі, за сприяння керівництва військової частини, де він проходить військову службу на даний час. Такої своєї обізнаності не заперечує і у поданій ним апеляційній скарзі. Також установлено, що він подавав на адресу суду поштовим зв`язком клопотання про перенесення розгляду справи від 11 листопада 2024 року, задля можливості скористатись своїм правом на захист та бути присутнім під час судового розгляду, яке згідно штемпеля реєстрації вхідної документації надійшло до суду лише 21 листопада 2024 року та клопотання аналогічного змісту від 13 листопада 2024 року, надіслане електронною поштою та одержане судом, згідно відмітки на ньому відповідального працівника о 10 год 40 хв. Тобто, усі ці клопотання надійшли до суду фактично вже після розгляду даної справи по суті, тому цілком підставно не були взяті до уваги судом. Окрім того, судом слушно зазначено, що у період з 25 серпня 2024 року до 10 вересня 2024 року, ОСОБА_1 перебував у відпустці, і у зазначений проміжок часу правничою допомогою або ж правом подати особисті пояснення не скористався, а тому її розгляд проведено у його відсутності на законних підставах, що також узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, і підстав вважати його право на захист порушеним, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. Тоді як твердження ОСОБА_1 про проходження, у зазначений період, курсу відновлення у Сумській області та не перебування на території Волинської області, жодними доказами не підтверджуються, тому не беруться до уваги апеляційним судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Поміж тим, вважаю, що ОСОБА_1 не позбавлений процесуальної можливості надати свої пояснення щодо обставин вчиненого на стадії розгляду даної справи у апеляційному суді, однак таким своїм правом скористатись відмовився, звернувшись до суду 01 січня 2025 року з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Також є безпідставними доводи апелянта про незаконність зупинки транспортного засобу під його керуванням, з огляду на таке.

Матеріали справи стверджується, що транспортним засобом він керував 15 листопада 2023 року у комендантську годину (о 03:17 год).

Наказом Волинської військової адміністрації № 1 від 24 лютого 2022 року на усій території Волинської області з 22:00 до 07:00 год. запроваджено комендантську годину. У подальшому, така тривалість комендантської години була змінена (станом на 18 квітня 2024 року з 00 :00 год. до 05:00 год.).

Відповідно до підпунктів 2, 4 пункту 16 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою КМУ № 573 від 08 липня 2020 року, патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установлено законом порядку надано право: - перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України, документи, що підтверджують законність перебування на території України та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажу, які перевозяться; - тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

Окрім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Попри наведене вище, вважаю доцільним зазначити про те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які окреслені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано.

Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції).

У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Тоді як сам факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 357388 від 15 листопада 2023 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Alcotestr Drager 6810» від 15 листопада 2023 року із результатом - 1, 04 ‰;направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу - «Ковельське МТМО»; висновком лікаря, що проводив огляд, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15 листопада 2023 року, яким установлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння; довідкою старшого інспектора ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Олександра ТАРАНА про відсутність повторності вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та отримання посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 03 липня 2018 року, що враховано судом при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.

Зазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, цілком обґрунтовано взяті до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено.

Не убачаються спроможними також доводи апеляційної скарги про те, що стосовно нього як військовослужбовця ЗСУ діє спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений виключно приписами ст. 266-1 КУпАП, і працівниками поліції він дотриманий не був.

Аналіз положень ст. 266-1 КУпАП є свідченням того, що визначений даною нормою КУпАП порядок огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння не застосовується до водіїв транспортних засобів, тоді як ОСОБА_1 , за обставин місця та часу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, ставиться у провину не перебування його як військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння, а керування ним транспортним засобом у такому стані, як водієм, тому порядок проведення його огляду на стан сп`яніння визначається вищенаведеними положеннями Інструкції та ст. 266 КУпАП, а не положеннями ст. 266-1 КУпАП, як він помилково вважає.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими та підтверджений судом.

Наведене у своїй сукупності, свідчить про правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини вчиненого та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Не відсторонення особи від керування транспортним засобом, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, прямо суперечить не лише змісту ст. 266 КУпАП, а й нівелює положення статті першої щодо завдань КУпАП, проте на правильність висновків та законність постанови судді першої інстанції, впливу немає.

Ураховуючи вищезазначене та зібрані у справі докази, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, доходжу висновку про законність оскаржуваної постанови судді від 13 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсутність підстав для задоволення поданої ним апеляційної скарги, з наведених у ній мотивів

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2024 року.

Подану ним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: