Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - Масюк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Масюк Ганни Сергіївни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.10.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.05.2024 року о 19 годині 52 хвилини на автодорозі Н-22 поворот на село Олександрівка Луцького району, керував автомобілем «Scoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло), та відмовився на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.50).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Масюк Г.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним у матеріалах справи доказам, в повному обсязі проігнорував усі аргументи сторони захисту, не надав їм жодної оцінки та не вказав на докази, які їх спростовують, у зв`язку з чим оскаржена постанова суду є незаконною та необгрунтованою.

Просить скасувати постанову та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, доходжу наступного висновку.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ч. 1 ст. 277-2 КпАП України повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Статтею 278 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.

В оскарженому судовому рішенні суддя вказав, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, а захисник подала клопотання про відкладення судового розгляду.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, у ній міститься судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 та захисника Масюк Г.С. на 14:00 год. 24.10.2024, однак жодні докази про її отримання останніми відсутні.

Окрім того, матеріали справи містять письмове клопотання захисника Масюк Г.С. про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі із наданням відповідних доказів з цього приводу.

Проте, суд першої інстанції у задоволенні такого клопотання відмовив розцінивши його як намагання затягування розгляду справи, та 24.10.2024 розглянув справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 і його захисника Масюк Г.С., постановивши судове рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що відсутні підтверджуючі дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, а від його захисника до суду першої інстанції надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням причин та наданням відповідних доказів, суд всупереч цьому розглянув її у їх відсутності, тому апеляційний суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.

Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 268 КпАП України, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржена постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст. 294 КпАП України.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 571092 від 18.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

За положеннями ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 571092 від 18.05.2024, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України. Тобто, він керуючи автомобілем та маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу працівника поліції пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- рапортом працівника поліції від 18.05.2024, в якому, окрім іншого, фактично викладені ті ж обставини, що й в протоколі про адміністративне правопорушення;

-поясненнями ОСОБА_1 від 18.05.2024, в яких він вказує про вживання марихуани на постійній основі , відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та визнає свою провину.

- розпискою ОСОБА_2 від 18.05.2024, якою стверджується відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні згаданого вище адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з бодікамер працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксована зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим йому неодноразово було запропоновано пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився теж неодноразово.

Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено ті події, які фактично викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших складених матеріалах.

Посилання апелянта про те, що відсутній безперервний відеозапис з бодікамер поліцейських, а тому відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі апеляційний суд не бере до уваги, оскільки обставини вчинення та документування правопорушення на відеозаписі в достатній мірі зафіксовані. Зокрема, зафіксовано виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, відмову останнього від проходження згаданого огляду.

Пунктами 7, 8, 10, 12, 13 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Зокрема, у пункті 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, повністю безпідставними є твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено можливість пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленному порядку. А зі змісту наведених норм Інструкції вбачається, що установленим порядоком направлення та проведення особи на огляд для виявлення стану наркотичного сп`яніння фактично передбачається проведення огляду в медичному закладі, де відбирають зразки біологічних середовищ.

В свою чергу, ОСОБА_1 як водій, повинен знати Правила дорожнього руху України, свої обов`язки як водія, а також наслідки не виконання таких обов`язків.

Також апеляційний суд вважає цілком безпідставними доводи сторони захисту про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпаП України, оскільки останньому не було вручено письмового направлення на проведення згаданого вище огляду в медичному закладі. Вказане направлення наявне в матеріалах справи, підписане особою, яка його склала та, зокрема, в ньому зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому законом порядку. В протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» вказав «згідний», власноруч підписав протокол.

З огляду на наведене, доводи про неналежність доказів у справі, порушення процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння чи відсутність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 є повністю надуманими з метою уникнення останнім відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Отже, наведені вище та усі інші твердження сторони захисту не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

З урахуванням наведеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржена постанова судді на підставі п. 3 ч. 8 ст. 294 КпАП України - скасуванню із прийняттям нової постанови про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення.

Таким чином, апеляційний суд на підставі ст.ст. 23, 33 КпАП України враховуючи характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КпАП України - однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Водночас, у відповідності до ст. 40-1 КпАП України та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Масюк Ганни Сергіївни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України скасувати та постановити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст .130 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.