ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/5697/24 Головуючий 1 інстанції: Задорожна А.М.
Провадження №33/818/45/25 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю секретаря Кириченко А.В.,

- захисника Бакалкіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м.Харкова від 26 червня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 21 травня 2024 року о 08-27 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 в м.Харкові по вул.Дудінська, 1А, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, підвищена жвавість рухів, тремтіння пальців рук, водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога у визначеному законом порядку за адресою м.Харків, вул.Ахієзерів, 18А, в закладі КНП ХОР «ОКНЛ» відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не роз`яснили йому права, передбачені ст.268 КУпАП. Вказав, що поліцейські в направленні на огляд водія транспортного засобу зазначили абревіатуру закладу охорони здоров`я - КНП ХОР ОНКЛ, яка не відповідає наркологічному диспансеру, розташованому в м.Харків по вул.Ахієзерів, 18А, куди його доставили, а відповідає закладу з повною назвою КНП «Обласна клінічна наркологічна лікарня» Харківської обласної ради, який знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 46. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення, рапорт та зобов`язання не сідати за кермо автомобіля на момент його відмови від проходження медичного огляду складені не були. Наголосив, що відповідно до даних відеозаписів портативного відеореєстратора співробітники поліції в салоні поліцейського автомобіля під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів розмовляли щодо змісту протоколу та намагалися штучно вигадати ознаки наркотичного сп`яніння. Вважає, що він не мав ознак наркотичного сп`яніння.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Бакалкін О.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №900833 від 21 травня 2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмове зобов`язання ОСОБА_1 не сідати за кермо транспортного засобу до повного протверезіння на зникнення ознак сп`яніння від 21 травня 2024 року; дані відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

Відповідно до п.п.2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) ; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З матеріалів справи, зокрема даних протоколу вбачається,що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, підвищена жвавість рухів та тремтіння пальців рук.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в наркотичному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Отже, доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння носять суб`єктивний характер.

Посилання в апеляційній скарзі на нероз`яснення поліцейськими прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суперечать даним вищенаведеного протоколу, в якому ОСОБА_1 було роз`яснено зазначені права, що підтверджується його особистим підписом, а також відсутністю заперечень з цього приводу у поясненнях (а.с.2).

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські в направленні на огляд водія транспортного засобу зазначили невірну абревіатуру закладу охорони здоров`я, самі по собі не свідчать про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж у справі встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність дійінспекторів поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не приймаються до уваги, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м.Харкова від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня