Справа № 740/5023/24
Провадження № 3/740/6/25
УХВАЛА

про залучення прокурора до участі у справі

15 січня 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., із секретарем судового засідання Кубрак Н.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Чеботарьової Ю.В. (в режимі відеоконференції), у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ніжині, у справі про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 17.08.2024 серії ААД № 800962 з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з цим протоколом, ОСОБА_1 17 серпня 2024 року о 10 год 41 хв в м. Ніжині по вулиці Братів Зосим, 9, керував автомобілем «Ford Focus», д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд неодноразово відкладався за клопотаннями сторони захисту, востаннє на 15.01.2025.

У судовому засіданні 15.01.2025 захисником - адвокатом Чеботарьовою Ю.В. підтримано подане нею клопотання про забезпечення участі прокурора у справі.

Вирішуючи питання щодо залучення до участі у справі прокурора, суд виходить з наступного.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення.

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

06.10.2022 Європейський суд з прав людини, із використанням своїх правових висновків, наданих ним раніше у справах: «Михайлова проти України» рішення від 06.03.2018, пункти 57-66), з урахуванням справ: «Озеров проти Росії» (Ozerov v. Russia), заява №64962/01, пункти 53-58, від 18.05.2010; «Кривошапкін проти Росії» (Krivoshapkin v. Russia), заява №42224/02, пункти 44-46, від 27.01.2011; «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява №926/08, пункти 51-84, від 20.09.2016, прийняв рішення у справі «Бантиш та інші проти України» (заява №13063/18), яким встановив порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в частині не забезпечення неупередженості суду, у зв`язку із відсутністю сторони обвинувачення (прокурора) в провадженні у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

І хоча Європейський Суд з прав людини не стверджував, що участь прокурора є обов`язковою у кожній справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, він констатував, що участь прокурора у справах про адміністративні правопорушення є обов`язковою, якщо людина не визнаючи своєї вини у вчиненні такого правопорушення з`явилась у судове засідання чи вимагає проведення усних слухань та подає заперечення чи докази на спростування своєї вини, що власне і вимагає наявності прокурора, який міг би заперечити проти цього, забезпечуючи тим самим принцип змагальності, доведення вини стороною обвинувачення та неупередженість суду.

У даній справі, як і у наведених справах, які розглядались Європейським Судом з прав людини, особа, яка притягається до відповідльності, ОСОБА_1 , зайняв активну позицію захисту, вину не визнає, бажає надати усні пояснення суду у судовому засіданні, за клопотаннями сторони захисту до суду для надання пояснень викликаний поліцейський, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, судом витребовується повний відеозапис події.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 9 Конституції України встановлює, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Одним із таких міжнародних договорів, з огляду на Закон України ''Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції'' є зазначена Конвенція.

При цьому, згідно ст. 17 Закону України ''Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини'' суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, з огляду на п. 1 ст. 6 Конвенції та вказані рішення Європейського Суду з прав людини, які його тлумачать, у даній конкретній справі, участь прокурора дійсно є необхідною.

Суд відзначає, що КУпАП не унормовує, яким чином і яким документом суд вирішує таке процесуальне питання, як залучення прокурора до участі у справі.

Тому на підставі ст. 8 Конституції України, тобто керуючись принципом верховенства права, одним з елементів якого є застосування аналогії закону, суд застосовує положення ст.ст. 369-372 КПК Українита вирішує наявне процесуальне питання шляхом постановлення цієї ухвали.

При цьому, використовуючи аналогію процесуального закону, суд враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду, вказаний нею в рішенні від 08.06.2022 у справі №2-591/11 за яким, суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні (п. 78); саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення (п. 81); тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (п. 82).

Разом з цим суд враховує, що в силу положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» організація та діяльність прокуратури України і статус прокурорів (тобто їх права і обов`язки) визначаються не тільки Конституцією України, цим та іншими законами України, а й міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

До того ж, в силу положень підпункту 2.1. пункту 2 Наказу Генерального прокурора від 07.08.2020 №365 «Про загальні засади організації роботи в органах прокуратури України» керівникам та прокурорам прокуратур усіх рівнів наказано здійснювати повноваження лише в межах та у спосіб, що передбачені не тільки Конституцієюі законами України, а й міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, положення міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, зокрема і ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з урахуванням практики їх застосування, висвітленої у рішеннях Європейського суду з прав людини, є обов`язковими не тільки для суду, а й для керівників та прокурорів прокуратур усіх рівнів.

І з огляду на вказані вище рішення Європейського Суду з прав людини, у яких наведено практику застосування положення п. 1 ст. 6 Конвенції, і суд, і прокурори повинні враховувати у своїй діяльності, що участь прокурора у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАПє обов`язковою за умов, зазначених вище.

Суд вважає, що з метою забезпечення неухильного дотримання положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р., та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу ''Бантиш та інші проти України'' щодо забезпечення безсторонності суду під час проваджень у справах про адміністративні правопорушення, необхідно задовольнити клопотання захисника та залучити прокурора до участі у даній справі.

В силу положень ст. 4 Закону України ''Про прокуратуру'' організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 250 КУпАП при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9, 172-9-2 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою.

Суд враховує, що КУпАП не передбачено обов`язкову участь прокурора у справах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, положеннями міжнародного договору, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., з урахуванням практики їх застосування у рішеннях Європейського Суду з прав людини, встановлено інші правила участі прокурора у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, ніж ті, що передбачені у КУпАП безпосередньо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 8, 130, 213, 245-252, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Залучити до участі у справі про адміністративне правопорушення №740/5023/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП прокурора Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області.

Відкласти розгляд справи на 11 год. 00 хв. 30 січня 2025 року.

Копію ухвали направити Ніжинській окружній прокуратурі Чернігівської області для забезпечення явки прокурора до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для участі в даній справі на вказану дату та час.

Повідомити Ніжинську окружну прокуратуру Чернігівської області, що прокурор може ознайомитися з матеріалами справи у Ніжинському міськрайонному суді з понеділка по пятницю згідно графіку роботи суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.01.2025.

Суддя І.М. Карпусь