ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/801/24Головуючий у 1-й інстанції Данилів О.М.
Провадження № 33/817/17/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 09 червня 2024 року, о 0 год. 49 хв. в м. Бережани, на вул. Руській, керував транспортним засобом марки "BMW X5" із номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Алкотест Drager 6810" відмовився, а тому освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння проводилось із згоди водія в КНП "Бережанська ЦМЛ", результат якого показав 0,5 % проміле алкоголю в крові, і цими своїми діями він порушив п 2.9 а ПДР України і тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає що постанова суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, суперечить вимогам закону.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що своєї вини під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він не визнавав, оскільки вважає, що в його діях відступній склад адмінправопорушення, так як алкогольних напоїв він не вживав.

Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення у відсутності ОСОБА_1 , що позбавило останнього можливості захистити свої інтереси.

Також апелянт зазначає, що регулярно відвідував суд з метою з`ясування дати розгляду справи, про що відображено в постанові суду першої інстанції, однак ні ОСОБА_1 ні його захисник не були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Додатково апелянт зазначає, що продовжує амбулаторне лікування після поранення, та регулярно приймає медикаменти, які не впливають на зниження уваги чи реакції при водінні автотранспорту зі слів його лікаря.

Вказує, що у постанові суду першої інстанції відсутній опис обставин, установлених місцевим судом під час розгляду справи, а саме не встановлено яке порушення і за яких обставин апелянт допустив, а також якими доказами це встановлено.

Просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши апелянта - особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як слідує з матеріалів провадження, розгляд справи відносно ОСОБА_1 за ст.130ч.1 КУпАП проведено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Рішення по справі судом ухвалено 01 жовтня 2024 року.

Копію постанови Бережанського районного суду від 01 жовтня 2024 року отримано захисником ОСОБА_1 адвокатом Горуцем О.А. 30 жовтня 2024 року, після чого подано апеляційну скарга.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №466729 від 09 червня 2024 року, ОСОБА_1 09 червня 2024 року, о 0 год. 49 хв. В м. Бережани, на вул. Руській, керував транспортним засобом марки "BMW X5" із номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Алкотест Drager 6810" відмовився, а тому освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння проводилось із згоди водія в КНП "Бережанська ЦМЛ", результат якого показав 0,5 % проміле алкоголю в крові, і цими своїми діями він порушив п 2.9 а ПДР України і тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, від підпису відмовився.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відеореєстратора.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки "BMW X5", державний номерний НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував вказаним транспортним засобом під час комендантської години.

Дана обставина також стверджується рапортом поліцейського відділення поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РВП ГУНП в Тернопільській області поліцейського Мельничук Т.І.

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.

Також, відеозаписом зафіксовано як працівниками патрульної поліції було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу та повідомлено водієві наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, після чого запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на міці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Алкотест Drager 6810", від чого ОСОБА_1 відмовився, однак на пропозицію поїхати у медичний заклад погодився, а тому освідчення для встановлення факту керування у стані алкогольного сп`яніння проводилось в КНП "Бережанська ЦМЛ", результат якого показав 0,5 проміле.

Разом з тим, на запитання поліцейського: Чи вживали алкоголь??", апелянт відповів: "Випив джин тонік". (назва файлу 0000000__003 МР4 02 хв.50 сек.), а тому доводи апеляційної скарги в частині того, що апелянт не вживав алкоголь апеляційний суд оцінює критично.

Стосовно доводів апелянта, що справу судом першої інстанції розглянуто у його відсутності, а також у відсутності його адвоката, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 не є обов`язковою.

Окрім того, як слідує з матеріалів провадження Бережанським районним судом неодноразово направлялися рекомендовані повідомлення за адресою проживання ОСОБА_1 , вказаної ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, всі вони були повернуті за відсутністю адресата за вказаною адресою.

Крім цього, звертаю увагу, що апеляційним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції, тому він не позбавлений можливості реалізувати надані йому законом процесуальні права.

Тому вказані доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист та інших процесуальних прав ОСОБА_1 не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду з процесуальних підстав.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 р щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя