Номер провадження 3/754/87/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 січня 2025 року місто Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Салайчук Т.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 225635 09.12.2024 о 19 год. 40 хв. ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 вчинив домашнє насилля психологічного та фізичного характеру відносно своєї доньки - ОСОБА_2 з якою проживає сумісно, а саме погрожував фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 пояснив, що подій того вечора не пам`ятає, бо перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначив, що він перебуває на обліку у лікаря психіатра оскільки має психічне захворювання, внаслідок травми отриманої в зоні бойових дій під час служби в ЗСУ та надав підтверджуючі документи, не завжди може контролювати свій емоційний стан.

Свідок ОСОБА_3 (дружина) обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення підтвердила частково та пояснила, що ніякого сімейного насилля не було, а відбулася сварка між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з іншої. Зазначила, що під час сварки ОСОБА_2 схопила ніж зі столу на кухні. Також підтвердила, що її чоловік має психічні розлади внаслідок травм отриманих під час участі в бойових діях, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря та лікується.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Від ознайомлення зі змістом протоколу ОСОБА_1 відмовився.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 09.12.2024, адресована начальнику Деснянського ГУНП у м. Києві, в якій вона просить притягнути до відповідальності свого батька - ОСОБА_1 за те, що останній застосував до неї фізичне та моральне насильство, висловлювався нецензурно, замахувався, хотів бити.

Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 09.12.2024, адресована начальнику Деснянського ГУНП у м. Києві, в якій вона просить притягнути до відповідальності свого чоловіка - ОСОБА_1 за те, що останній вів себе агресивно оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Під час сварки з ОСОБА_1 в приміщення кухні, зайшла її донька - ОСОБА_2 та побачивши що ОСОБА_1 душить ОСОБА_3 схопила зі столу ніж.

09.12.2024 відносно ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру стосовно постраждалої особи, а саме заборона у будь який спосіб контактувати з постраждалою особою на певний строк. Від підпису про отримання термінового припису ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з диспозицією статті 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає у разі повторного, протягом року, вчинення дій особою, яку було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених частиною першою цієї статті.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 статті 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 статті 1 цього Закону).

Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана потерпілому) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Отже, для правильної кваліфікації дій особи за частиною 1 статті 173-2 КУпАП у виді психологічного насильства, необхідною умовою є встановлення не лише застосування кривдником образливих, зокрема, нецензурних слів до потерпілої особи, а установлення факту, що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 225635 від 09.12.2024 року, ОСОБА_1 за місцем спільного проживання сварився з дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_2 , чим здійснив домашнє насильство психологічного характеру стосовно останньої, а саме, ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою чим саме міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю. ОСОБА_1 притягувався повторно протягом року за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

При цьому, єдиною підставою для складення протоколу відносно ОСОБА_1 була заява ОСОБА_2 , в якій вона звинувачувала свого батька у вчиненні домашнього насильства під час побутового конфлікту.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 09.12.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі та письмових пояснень потерпілої, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. Більше того, суперечать поясненням, які ОСОБА_3 надала суду щодо обставин справи. Відсутні в матеріалах справи і докази про шкідливі наслідки таких діянь ОСОБА_1 .

Отже, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що під час сварки ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити донці емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди її психічному чи фізичному здоров`ю.

Водночас, сварка, з застосуванням нецензурної лайки, яка сталася між ОСОБА_1 та його дружиною і донькою, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia»,рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також під поняттям «домашнє насильство» розуміється певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. При цьому «домашнє насильство» - це не будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї.

Суддя зауважує, що сам лише факт наявності між учасниками справи сварки, конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення домашнього насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 225635 від 09.12.2024 дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, разом з тим, підтвердження притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, те що належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не надано, суд не вбачає в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тарас САЛАЙЧУК