Справа № 130/3302/24
Провадження № 33/801/57/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Смірнова Сергія Михайловича,

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Смірнова Сергія Михайловича

на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: в АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №574432 від 12 листопада 2024 року, 21 вересня 2024 року близько 22:01, знаходячись на території стадіону Чайковського, в селищі Браїлів Жмеринського району Вінницької області, неповнолітній ОСОБА_2 , 2010 року народження, вчинив ДТП, однак не досяг віку з якого настає адміністративна відповідальність, тому до відповідальності притягається батько ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року накладено на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП адміністративне стягнення у виді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального права, з неповним дослідженням доказів та невідповідністю висновків суду обставинам справи, захисник ОСОБА_1 - адвокат Смірнов С. М. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції всупереч вимог КУпАП розглянуто справу за відсутності правопорушника ОСОБА_1 , при цьому захисником ОСОБА_1 - адвокатом Смірновим С. М. було подано заяву про відкладення розгляду справи, яка з незрозумілих причин не була розглянута судом. Дана заява була подана до суду та зареєстрована канцелярією суду 04 грудня 2024 року о 13:33 год, тобто до початку розгляду справи. Отже судом проігноровано вимоги процесуального законодавства в частині можливості проведення судового розгляду за відсутності особи виключно у тому разі, якщо її належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (яке надійшло та було зареєстровано судом).

При цьому захисник вважає, що працівниками поліції не було задокументовано та доведено належними та допустимими доказами факту чому саме ОСОБА_1 має нести відповідальність за даним правопорушенням, оскільки з початку введення в Україні воєнного стану правопорушник є мобілізованим до ЗСУ, проходив службу в різних військових частинах, а з 03 серпня 2024 року проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , являється учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 . Крім того, після розірвання шлюбу син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю, а у батька відсутня можливість постійно контролювати сина та приймати участь у його вихованні саме по причині прийняття участі у захисті Батьківщини від військ рф.

В судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Смірнов С. М. апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити. Не заперечив проти розгляду справи у відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з урахуванням наступного.

Згідно з вимогами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і залежно від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того, згідно з приписами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Аналіз наведених вище правових положень статей 268, 277-2 КУпАП дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

З цього приводу свою правову позицію у постанові від 30 січня 2020 року (справа № 482/9/17, адміністративне провадження № К/9901/38702/18) висловив КАС ВС, зазначивши, що обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення, та такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.

Також суд зазначив, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

В оскаржуваній постанові, суд першої інстанції вказує, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим належним чином в додатку «Viber», причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав (а. с. 21).

Однак, направлення текстового повідомлення в додатку «Viber» не може вважатися належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутня відповідна заява правопорушника про можливість повідомлення його про призначення справи до розгляду шляхом надсилання йому текстових повідомлень з використанням засобів мобільного зв`язку.

Крім того, захисником ОСОБА_2 - адвокатом Смірновим С. М. 04 грудня 2024 року о 13:33 год було подано заяву «про допуск до участі в справі, про надання матеріалів справи для ознайомлення та відкладення розгляду справи», про наявність якої в оскаржуваній постанові не зазначено взагалі (а. с. 21).

Отже, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проігнорувавши клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушив право ОСОБА_1 на захист.

Порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП є підставою для скасування постанови.

Зі змісту ст. 294 КУпАП вбачається, що, якщо скасування постанови суду першої інстанції відбулося через процесуальні порушення, апеляційний суд повинен дослідити обставини справи, оцінити докази та вирішити питання правопорушення самостійно.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 574432 від 12 листопада 2024 року, 21 вересня 2024 року близько 22:01, знаходячись на території стадіону Чайковського, в селищі Браїлів Жмеринського району Вінницької області, неповнолітній ОСОБА_2 , 2010 року народження вчинив ДТП, однак не досяг віку з якого настає адміністративна відповідальність, тому до відповідальності притягається батько ОСОБА_1 (а. с. 1)

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2024 року закрито кримінальне провадження № 0000440 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 та в діях ОСОБА_4 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Копію постанови направлено в відділ превентивної діяльності Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення батьків неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або ОСОБА_5 , проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП (а. с. 3-4).

Зі змісту постанови вбачається, що 21 вересня 2024 року близько 22:01 год, на території стадіону парку Чайковського, що розташований в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області сталося зіткнення між мотоциклом «VIPER VM200-10», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мотоциклом «SPARK SP125C-2CD», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які не дотримавшись безпечного інтервалу, рухаючись по асфальтному покриттю, назустріч один одному, з необережності, допустили зіткнення ТЗ.

З постанови також вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 п. п. 2.1а), 13.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП настає у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Так, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вчиненні неповнолітніми особами від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП.

Частина 3 даної статті встановлює санкцію у вигляді накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суб`єктом правопорушень, визначених нормою закону, є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства».

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (із відповідними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Так, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з тим, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП складено саме на батька ОСОБА_1 , хоча ОСОБА_2 після розлучення батьків залишився проживати з матір`ю ОСОБА_5 , а сам правопорушник є військовослужбовцем ЗСУ з початку введення воєнного стану та проходить службу, а тому не може постійно контролювати сина та приймати участь у його вихованні.

Проте така позиція захисника судом апеляційної інстанції розцінюється критично.

Матеріалами справи підтверджується, що неповнолітній ОСОБА_2 допустив порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, однак не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», обов`язки батьків з виховання дітей є рівними для обох батьків. Навіть умова проходження військової служби не звільняє батьків від відповідальності за вчинене їх дитиною адміністративне правопорушення. Батьківські права ОСОБА_1 не обмежені під час воєнного стану чи у зв`язку з проходженням військової служби.

Отже, працівники поліції мали всі правові підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення саме щодо ОСОБА_1 , як батька неповнолітнього, у відповідності до положень ст. 184 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактів, викладених у матеріалах справи, та не стосуються суті вчиненого правопорушення. Натомість вони містять особисту суб`єктивну оцінку захисника щодо обставин справи, що не має значення для вирішення питання про притягнення батька до адміністративної відповідальності за вчинене неповнолітнім сином правопорушення.

Відповідно до частин 7 і 8 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом (ч. 7). За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову ( ч. 8).

Відповідно до ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Станом на час апеляційного розгляду справи, визначені статтею 38 КУпАП строки не закінчилися.

У зв`язку з викладеним суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850,00 грн.

Згідно статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначені пільги щодо сплати судового збору, відповідно до пункту 13 частини 1 якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 10 серпня 2016 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а. с. 11).

Отже, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, згідно Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Смірнова Сергія Михайловича задовольнити частково.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850,00 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська