Провадження № 33/801/85/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці за те, що 24 листопада 2024 року о 09 год 39 хв. по вул. Лебединського, 15 у м. Вінниці він надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом 3А «1-й пров. Київський Тяжилів» транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Першого відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 51583340 від 04 жовтня 2024 року.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2024 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець належним чином не повідомив його про прийняття постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а тому він не знав про її існування. Вказував, що одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення ним сплачено заборгованість у повному розмірі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною десятою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» установлено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Такими доказами є дані, зафіксовані у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 180938 від 24 листопада 2024 року, згідно з яким 24 листопада 2024 року о 09 год 39 хв. по вул. Лебединського, 15 у м. Вінниці ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом 3А «1-й пров. Київський Тяжилів» транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Першого відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 51583340 від 04 жовтня 2024 року;

- постанові Першого відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04 жовтня 2024 року ВП № 51583340.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не знав про існування постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, апеляційний суд відхиляє та розцінює, як форму правомірного захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Як видно з постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2024 року, яка є у вільному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123548030), 13 листопада 2024 року на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 126 КУпАП, відповідно до якого 13 листопада 2024 року о 10 год 01 хв. по пл. Привокзальна, 1 в м. Вінниця він керував транспортним засобом марки «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_2 , маючи обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже на час складення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 180938 від 24 листопада 2024 року ОСОБА_1 знав про існування постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ВП № 51583340 від 04 жовтня 2024 року. Тобто, стверджуючи про те, що станом на час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не знав про її існування, він вводить апеляційний суд в оману.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених статтею 38 КУпАП, і відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк