КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/100/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2024 щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 12.08.2023 року о 20 год. 40 хв. в м. Києві по вул. І. Мазепи, 7, всупереч вимогам п. 2.9а Правил дорожнього руху, керував автомобілем БМВ, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту - 0,80‰, що зафіксовано на нагрудній бодікамери № 472259 та № 472067 працівників поліції.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що як встановлено під час розгляду справи, він не погодився з результатом освідування на місці, про що чітко висловився працівникам поліції, які в порушення положень ч.ч.3, 4 КУпАП не забезпечили дотримання права особи на проведення огляду у визначеному законом закладі охорони здоров`я, а тому результати огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки за допомогою тесту Драгер в силу положень ч.5 ст. 266 КУпАП вважаються недійсними.

Апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог Закону України «Про національну поліцію», КУпАП, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також йдеться, що він 12.08.2023 о 20 год. 30 хв. перетнувши вул. Михайла Омеляновича Павленка, виїхав на вул. Івана Мазепи, де працівники патрульної поліції здійснили зупинку його транспортного засобу, причиною якої стало, начебто, порушення ПДР, а саме вимогу п.11.1 - інформаційний знак 5.16 (напрямки руху по смугах). Розуміючи, що він поспішає, суперечити працівникам патрульної поліції не намагався, а погодився з доводами, що не підкріплюються відеофіксацією, та будь-якими іншими доказами вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП. Разом з тим, саме на прохання правоохоронців він сів за кермо транспортного засобу перепаркувати його, а відтак у діях патрульних вбачається провокація його на вчинення адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 вказує, що перепаркування було плавне та розмірене, що неможливо під час стану алкогольного сп`яніння у 0,80 проміле, з чого вбачається невідповідність доводів патрульної поліції з фактичними обставинами.

Також апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№499357 не містить даних, які можна охарактеризувати як докази, а встановлює лише виявлені порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав та обов`язків. Апелянт також вказує, що технічний прилад, за допомогою якого здійснювався огляд, був технічно несправним, адже не переставав друкувати чеки з минулих оглядів, більш того, огляд проводила особа без спеціального звання або навичок, адже прямим текстом обурюється: «чого звідси стільки чеків лізе, я завжди плутаюсь». Крім того, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та йому другий примірник акту не надавався. Також ОСОБА_1 вказує, що витяг з бази АРМОР не має доказового характеру відносно його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а лише слугує фактом повірки особи працівникам патрульної поліції. Крім того, апелянт зазначає, що з диску відео фіксації подій бодікамерами №472259 та №472067 з місця зупинки транспортного засобу вбачається склейка записів двох бодікамер, котрі не зафіксували причину зупинки транспортного засобу, проте, має доказовий характер щодо інфальтильності патрульних.

Крім того, апелянт зазначає, що о 20 год. 42 хв. бодікамерою зафіксовано, як один з патрульних випускає чеки з газоаналізатора Драгер за минулі огляди водіїв на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує відсутність навичок належного поводження з технічним засобом, а в подальшому, й відсутність належного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , це здійснюється в той момент, коли він саме за вказівкою патрульних проходить огляд, а саме випускає повітря з легень в мундштук газоаналізатора; о 20 год. 45 хв. з газоаналізатора досі виходять чеки з минулих оглядів на стан алкогольного сп`яніння; 20 год. 50 хв. - вказаний час зазначається в протоколі як час, коли патрульні склали протокол про адміністративне правопорушення, проте з відео вбачається, що станом на 20 год. 50 хв. ще йде суперечка стосовно правомірності дій патрульних та протокол не складено, отже час вказаний у протоколі, не відповідає часу його складання, а отже протокол на може бути визнаний належним доказом вини ОСОБА_1 . Також 20 год. 54 хв. - зазначено час в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, проте з відео вбачається абсолютна невідповідність часу вказаного в документах працівників патрульної поліції та фактичних даних, що вбачаються з відео фіксації подій. Отже, на думку апелянта, жоден з документів, наданих як доказ, не відповідає дійсності саме через неналежне оформлення, неспівпадіння часу фактичного та зазначеного у доказах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дрижакової Д.Ю., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, дослідивши надані захисником докази, перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , порушення ним зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №499375, згідно якого ОСОБА_1 12.08.2023 року о 20 год. 40 хв. в м. Києві по вул. І. Мазепи, 7, всупереч вимогам п. 2.9а Правил дорожнього руху, керував автомобілем БМВ, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту - 0,80‰, що зафіксовано на нагрудній бодікамери № 472259 та № 472067 працівників поліції.

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог Закону України «Про національну поліцію» та інших підзаконних нормативних актів не знайшли свого підтвердження.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються роздруківкою чеку «Драгер» з результатом 0,80 проміле, який підписаний ОСОБА_1 без будь - яких застережень.

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом, погодившись з результатами такого огляду.

Окрім того, винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.9а) ПДР України підтверджується виписаним працівниками поліції направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом з місця події.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

З переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинили працівники поліції за порушення ПДР, які йому озвучили, і проти порушення яких не заперечував сам ОСОБА_1 . Після виявлення в останнього в ході спілкування ознак алкогольного сп`яніння, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не заперечував пройти огляд на місці зупинки, перед чим перевірив мундштук на цілісність упаковки та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 0,80 проміле. ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, у зв`язку з чим працівник поліції запропонував йому проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. На це ОСОБА_1 спочатку погодився, однак, після роз`яснення працівником поліції порядку доставки водія до медичного закладу, зокрема, на службовому автомобілі, та порядку проходження огляду в медичному закладі, ОСОБА_1 просить надати можливість при закритому склі в його автомобілі поспілкуватися з товаришем, який з ним перебував в авто. Після такого спілкування, ОСОБА_1 повідомляє працівника поліції, що визнає результати огляду, адже дуже поспішає до дівчини і не має часу кудись їхати з працівниками поліції та припарковує авто, адже, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що у зв`язку з тим, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, його відсторонено від подальшого керування транспортним засобом. В подальшому працівниками поліції складено як постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за здійснення ОСОБА_1 повороту ліворуч зі смуги руху, яка передбачала рух прямо, а також складають протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ознайомлюють ОСОБА_1 з їх змістом та іншими документами.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не забезпечили дотримання права особи на проведення огляду у визначеному законом порядку, зокрема, в закладі охорони здоров`я є необґрунтованими та спростовуються даними відеозапису, оскільки ОСОБА_1 , хоч спочатку і заперечував результати огляду, проведеного за допомогою приладу «Драгер» та погодився проїхати до закладу охорони здоров`я, втім після того, як поліцейський повідомив, що для цього треба залишити свій транспортний засіб та проїхати до медичного закладу на службовому авто, та порадившись з особою, яка перебувала в його автомобілі, повідомив, що визнає вину, оскільки дуже поспішає до дівчини і не має часу їздити.

Доводи апеляційної скарги щодо сумнівів у коректній роботі приладу «Драгер», отримання результатів та їх роздруківки є неспроможними, з огляду на наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, з переглянутого відеозапису вбачається, що перед проходженням огляду за допомогою приладу «Драгер» працівник поліції надав ОСОБА_1 для перевірки цілісність упаковки мундштука для «Драгеру» та його розпакування. Після чого поліцейським здійснено контрольний забір повітря, щоб показати, що в приборі та навколишньому середовищі немає парів алкоголю. Після проходження ОСОБА_1 огляду, працівник поліції не лише озвучив результат тесту, які склали 0,80 проміле, що в чотири рази перевищує допустиму норму, а й продемонстрував цей результат, а в подальшому роздрукував чек. ОСОБА_1 чек з результатом 0,80 проміле ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом.

З приводу доводів про неналежну повірку приладу Драгер, що в свою чергу, впливає на результат огляду, то слід зазначити, що згідно відповіді заступника начальника управління відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м. Києві ДПП Парамонова О. на адвокатський запит, патрульні поліцейські УПП у м. Києві ДПП використовують прилад «Drager Alcotest» згідно Наказу від 09.11.2025 №1452/735 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». При цьому, до даної відповіді надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Газоаналізатору «Alcotest 7510 OIML» від 09 травня 2023 року. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ OIML R 126:2014.

Оскільки ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння 12 серпня 2023 року, а документи, надані на запит захисника з УПП у м. Києві свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу в травні 2023 року, то відсутні підстави для визнання результатів огляду за допомогою такого приладу недійсними.

Будь - яких провокаційних дій працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 , як на те вказує апелянт, судом встановлено не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що з диску відео фіксації подій бодікамерами №472259 та №472067 з місця зупинки транспортного засобу вбачається небезперервність відеозапису, тобто «склеювання» відео з двох камер, то такі доводи є безпідставними, оскільки з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що двома камерами здійснювалась фіксація однієї тієї самої події. На відеозаписах достатньо повно відображені події, які відбувалися 12.08.2023 року за участю ОСОБА_1 , при цьому, кожен наступний файл відеозапису розпочинається з наступної секунди часу, на якому було зупинено попередній відеозапис.

Щодо доводів, що відеокамери не зафіксували причину зупинки транспортного засобу, то вони є неспроможними з огляду на те, що після зупинки транспортного засобу, поліцейські чітко повідомили ОСОБА_1 , що здійснили зупинку його транспортного засобу, причиною якої стало порушення ним ПДР, а саме керування та здійснення повороту ліворуч зі смуги, яка дозволяла рух прямо, тобто вимог дорожнього знаку 5.16 (напрямки руху по смугах). До того ж, названу працівниками поліції причину зупинки сам ОСОБА_1 не заперечував.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, то вони спростовуються матеріалами справи (а.с.№3), де міститься вказаний акт. З приводу тверджень апелянта щодо не вручення ОСОБА_1 другого примірника акту огляду, то вказані обставини не є тими істотними порушеннями вимог закону, які б ставили під сумнів висновок суду про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи, що про наявність в його діях ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів.

А та обставина, що у направленні на огляд водія працівниками поліції вказано, що особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив інспектор Панов М.В. свідчить про те, що працівники поліції після згоди ОСОБА_1 проїхати до мед. закладу були готові його туди доставити, у зв`язку з чим і було виписане таке направлення, однак, згідно з відеозаписом, ОСОБА_1 змінив свою позицію та згодом вже не бажав проходити огляд в закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги щодо незначної розбіжності в часі складання документів та відеофіксації подій також не свідчать про неналежне їх оформлення та не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал