Справа № 149/3917/24
Провадження №3/149/99/25
Номер рядка звіту 307
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійник І. В., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, перебуває у цивільному шлюбі, проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушенн серії ВАД № 155117 від 05.12.2024, 02.12.2024 близько 19:30 год по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме виражалась нецензурними словами, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явилася, заяв, клопотань не подала. Про розгляд справи повідомлялася в порядку, визначеному ст. 277-2 КУпАП, однак надіслані на адресу місця реєстрації судові повістки про виклик до суду повернуті з відмітками "адресат відсутній за вказано адресою", а повідомити ОСОБА_1 про розгляд справи за вказаним у протоколі номером телефону виявилося не можливим.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області до суду не з`явилася, суддя, з урахуванням ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути дану справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів.

Така позиція суду узгоджується з висновками зазначеними у рішеннях ЄСПЛ, відповідно до яких на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу. Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом третім частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 175/1982/16-а).

Зібрані у справі докази не підтверджують вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 , оскільки за змістом доданого до протоколу про адміністративне правопорушення рапорту чергового Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від 02.12.2024, протоколу прийняття заяви про правопорушення від 02.12.2024, а також письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено, що саме ОСОБА_1 викликала працівників поліції за наслідками конфлікту з ОСОБА_2 в ході якого останній висловлювався до неї нецензурною лайкою та вигонив з будинку, а ОСОБА_2 до поліції із заявою про вчинення стосовно нього правопорушення не звертався. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 також півідомляє, що у нього з ОСОБА_1 стався конфлікт, під час якого він почав висловлюватися до неї нецензурно. При цьому ОСОБА_2 не стверджує, що йому заподіяно психологічне насильство. У своїх поясненнях ОСОБА_3 від 02.12.2024 заперечує вчинення ОСОБА_1 психоголічного насильства.

Суддя також враховує, що протокол про адміністративне правопорушення складено за минуванням двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, що не відповідає вимогам ст. 254 КУпАП.

Інші зібрані у справі докази не спростовують встановлені обставини, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 221, 247, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК