ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/687/24Головуючий у 1-й інстанції Галіян І.М.
Провадження № 33/817/34/25 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Андрусенка І.Я.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Андрусенка І.Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік та стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 01.11.2024 року приблизно о 19:00 год. в м. Монастириська по вул. Шевченка, 72, керувала транспортним засобом Mitsubishi Grandis, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі м. Монастириська ОСОБА_1 відмовилися, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР) та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Андрусенко І.Я. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.12.2024 року та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення порушив вимоги матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Апелянт посилається на те, що з обставинами викладеними у протоколі, ОСОБА_1 не погоджується та винною себе не визнає.

Посилається на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би надавав поліцейському право на зупинку транспортного засобу.

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не відмовлялась від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Вважає, що працівник поліції передчасно прийшов до переконання, що ОСОБА_1 відмовилась від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а тому у нього були відсутні підстави для складання протоколу за порушення п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Андрусенка І.Я., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення

серії ЕПР1 № 164099 від 01.11.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 01.11.2024 року приблизно о 19:00 год. в м. Монастириська по вул. Шевченка, 72, керувала транспортним засобом Mitsubishi Grandis, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі м. Монастириська відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

З електронного рапорту від 01.11.2024 року убачається, що 01.11.2024 року приблизно о 19:51 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.11.2024 року приблизно о 19:50 год. за адресою: м. Монастириська по вул. Шевченка, буд. 72, водій т/з Mitsubishi Grandis, номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , керувала у стані алкогольного сп`яніння.

З відеозапису камер поліцейських убачається, що під час патрулювання 01.11.2024 року приблизно о 19:00 год. в м. Монастириська по вул. Шевченка, 72, поліцейськими виявлено транспортний засіб Mitsubishi Grandis, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ..

Як стверджує відеозапис, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що вона в порушення п. 9.2 (б) ПДР України керувала т/з та не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху при зміні, в зв`язку з чим була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу.

Відповідно до відеозапису ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Остання, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, надала відповідь, що вона такий огляд проходити не буде.

У матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.11.2024 року, відповідно до якого за результатом огляду у ОСОБА_1 працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння.

Відповідно до пункту п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконала, тому в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би надавав поліцейському право на зупинку транспортного засобу, оскільки причиною зупинки транспортного засобу Mitsubishi Grandis, номерний знак НОМЕР_1 слугувало те, що ОСОБА_1 керувала вказаним автомобілем 01.11.2024 року в темну пору доби з вимкненими фарами, а також під час здійснення зупинки не увімкнула відповідний покажчик повороту (02:40-02:56 хвилини запису NO4404-011968, 00:20-00:37 хвилини запису NO4704-011969). Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про порушення нею правил дорожнього руху та роз`яснив причини зупинки, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського VID38F-00-0007 (00:27-01:05 хвилини запису).

Окрім того, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

За невиконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, настає юридична відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не містить такого елементу, як причина зупинки транспортного засобу. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не відмовлялась від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки відповідно до відеозапису (14:28-15:10) ОСОБА_1 вказувала, що не бажає проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Права та обов`язки ОСОБА_1 поліцейський роз`яснив, що стверджує відеозапис з камер поліцейських.

Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавала, дії працівників поліції не оскаржувала.

Твердження про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Андрусенка І.Я. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя