Справа № 709/2139/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарая Л.О., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності

№ 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

у с т а н о в и л а:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

19.12.2024 до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області

Левченка В.В. від 23.12.2024 у справі № 709/2139/24 адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1

ст. 173-2 КУпАП повернуто до Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області для дооформлення.

03.01.2025 до Чорнобаївського районного суду Черкаської області повторно після дооформлення надійшли для розгляду адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2025 визначено головуючого суддю Шарую Л.О.

15.01.2025 постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області у справі № 709/2139/24 у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відвід судді Шарої Л.О. від розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1

ст. 173-2 КУпАП відмовлено.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 025997 від 15.12.2024 ОСОБА_1 , 15.12.2024 близько 17:00 в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство стосовно своєї доньки ОСОБА_2 , виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого остання почувала себе пригніченою, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS. Крім того, згідно з відомостей, розміщених на офіційному вебсайті АТ «Укрпошта», ОСОБА_1 отримла судову повістку особисто.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з цим, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи, не є абсолютним. Праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Враховуючи, що судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд стосовно неї справи, вона, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення та про те, що дана справа буде розглядатися за викликом суду (зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення), жодних заяв та клопотань до суду не подала, наміру ознайомитись із матеріалами справи не висловлювала, до суду з цією метою не з`являлася, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася; про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від потерпілої надійшла заява, в якій вона просила врахувати викладені в ній обставини щодо своїх рідних, а також клопотання про проведення повного фіксування судового засідання під аудіозапис.

Враховуючи, що участь потерпілої в судовому засідання не є обов`язковою, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі потерпілої.

Разом з тим, зважаючи на те, що особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення до суду не з`явилися, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

ІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

Суд безпосередньо дослідив у судовому засіданні докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 025997 від 15.12.2024;

- копію рапорту начальникові Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області;

- копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 15.12.2024;

- копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 15.12.2024;

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 025995 від 15.12.2024, складеного стосовно ОСОБА_2 ;

- копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 15.12.2024 складену стосовно ОСОБА_1 ;

- рапорт поліцейського СРПП ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Олександра Гонтара;

- заяву потерпілої ОСОБА_2 ;

- відеозаписи з бодікамер працівників поліції, де зафіксовано оформлення адміністративних матеріалів.

ІІІ. Оцінка та висновки суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи зазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, застосовуючи критерії доведення «поза розумним сумнівом», суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Варто зазначити, що насильство (передусім психологічне) є відмінним від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків. У такому випадку для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали чи могли завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15.12.2024, ОСОБА_1 15.12.2024 близько 17:00 стосовно своєї доньки ОСОБА_2 виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого остання почувала себе пригніченою.

Суд вважає, що з викладених у протоколі про адміністративні правопорушення обставин домашнього насильства та пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_1 неможливо зробити висновок про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно брата, а й про можливість завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

При цьому, суд бере до уваги, що нецензурна лайка в межах конфлікту, який склався між потерпілою ОСОБА_2 та особою що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали в суду сумніви.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам в сукупності з поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та поясненнями потерпілої, а також долученими, суд приходить до висновку, що ними підтверджується наявність тривалого невирішеного спору між матір`ю - ОСОБА_1 , донькою ОСОБА_2 , сином ОСОБА_3 .

Суд наголошує на тому, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При оцінці доказів суд повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 173-2, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області особою, щодо якої її винесено, захисником, а також потерпілим, представником потерпілого протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.О. Шарая