Справа № 154/950/24 Провадження №33/802/67/25 Головуючий у 1 інстанції:Каліщук А. А.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05 березня 2024 року о 18 год 29 хв, на вул. Луцькій у м. Володимирі, керував транспортним засобом марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітке мовлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі-ПДР).

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує про її незаконність через недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, за умови його складання у відсутності двох свідків. Стверджує про відсутність у працівників поліції законних підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» для зупинки транспортного засобу під його керуванням та відсутність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння. Звертає увагу апеляційного суду на те, що поводив себе адекватно, на запитання відповідав чітко, загалом, його поведінка цілковито відповідала обстановці. Процесуальні права, у тому числі, право на правничу допомогу, йому роз`яснено не було, як і не відсторонено від керування транспортним засобом. Зазначає про відсутність у матеріалах справи відповідного направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у лікарні, а також не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення технічного засобу, з використанням якого здійснювався відеозапис. У зв`язку із цим, просить постанову судді першої інстанції від 04 грудня 2024 року стосовно нього скасувати, а провадження по справі стосовно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи у апеляційному суді, що стверджується, наявною у матеріалах справи, телефонограмою за реєстраційним номером № 7294, складеною секретарем судового засідання Волинського апеляційного суду Аліною ТАРОВСЬКОЮ, в судове засідання на розгляд даної справи не з`явився, клопотань про її відкладення не подавав, тому її розгляд проводиться у його відсутності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Доводи ОСОБА_1 про безпідставність зупинки транспортного засобу під його керуванням, є неспроможними, з огляду на таке.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (далі - Закон) поліцейський може зупинити транспортні засоби, у тому числі, у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як стверджується матеріалами даної справи, зокрема змістом наявного у ній рапорту, 05 березня 2024 року було отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 1987 від 05 березня 2024 року як: порушення Правил дорожнього руху. В результаті опрацювання вказаної інформації установлено, що зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що водій автомобіля марки «Ауді Кю 7» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, у цьому конкретному випадку, стверджувати про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням останнього, а відтак, і про неналежність та недопустимість наявних у справі доказів, підстав немає.

Окрім того, вважаю слушним зазначити про те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які окреслені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

?Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 061905 від 05 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, витребуваного за запитом суду, у яких продубльовано наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, на момент зупинки транспортного засобу, під його керуванням поліцейським, зокрема: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітке мовлення та зафіксовано відмову від проходження такого огляду, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 36 від 05 березня 2024 року, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, довідкою інспектора САП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Вікторії ФЕДОРУК, якою стверджується факт видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до бази даних ІКС ІПНП, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 06 грудня 2008 року, що цілком підставно було враховано судом при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами,відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського, якийзначиться як додаток до протоколу та, попри заперечення останнього, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття доказами вини ОСОБА_1 .

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції).

У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського стверджуються детальні обставини вчиненого. Із цього відео видно, як поліцейський обґрунтовує вимогу щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння перебуванням його у такому стані та наявністю у нього усіх ознак, притаманних такому стану. Також відеозаписом стверджується факт роз`яснення йому в усному порядку прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Даним відеозаписом зафіксовано реальні дані, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу до моменту оформлення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , які дозволяють із достатньою повнотою відтворити обставини вчиненого, який одночасно від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, так і безпосередньо у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, і такі його дії цілком підставно кваліфіковані поліцейськими, як відмова від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 ПДР).

Також слід погодитись із оцінкою судді наявного у матеріалах справи відеозапису як належного та допустимого доказу, попри відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення зазначених ідентифікаційних ознак пристрою, який використовувався поліцейським. Адже не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним, а скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису в обов`язковому порядку долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення свідки не залучались через безперервну відеофіксацію події вчиненого на нагрудну бодікамеру поліцейського та відеореєстратор службового автомобіля, і такі відеозаписи долучено до матеріалів справи. Загалом, сам зміст протоколу відповідає положенням ст. 256 КУпАП, відтак підстав вважати його недопустимим доказом, як стверджує апелянт, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено.

Тому, вважаю, факт порушення водієм в особі ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильно установленим судом.

Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, також надано не було, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2024 року стосовно нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: