Справа № 755/494/25
Провадження №: 3/755/603/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2025 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 184 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 103/41-107 ОСОБА_1 , 29.10.2024 року, о 17:00, за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаною про Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365 (далі - Розпорядження), не надала можливості ОСОБА_2 побачитися з їх спільною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним Рішенням органу опіки та піклування час та спосіб; своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 103/41-108 ОСОБА_1 , 31.10.2024 року, о 17:15, за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаною про Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365, не надала можливості ОСОБА_2 побачитися з їх спільною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним Рішенням органу опіки та піклування час та спосіб; своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду письмові пояснення, в яких зокрема вказала, що перешкод у зустрічах між біологічним батьком ОСОБА_2 та спільною донькою ОСОБА_3 вона не створює, а навпаки - всіляко сприяє. Обов`язки, покладенні на неї Розпорядженням, вона виконує в повному обсязі. Щодо подій, які відбулись 29.10.2024 року та 31.10.2024 року зазначила, дитина - ОСОБА_3 сама відмовилася йти на зустріч з батьком - ОСОБА_2 , а тому відповідно до чинного законодавства, якщо дитина не має бажання бачитися з батьком, попри її вмовляння та вмотивування, вона не має права змушувати дитину це робити. Відмова дитини від спілкування з батьком зафіксована в Довідках про результати перевірки по зверненню ЄО № 55904 від 29.10.2024 та ЄО № 56265 від 31.10.2024, що є в матеріалах провадження. Формат зустрічі втрьох (батьки та дитина) Розпорядженням не передбачений, батьком не пропонувався, а дитина вже й такого формату спілкування не бажає. Зауважує, що Служба жодного разу до 06.01.2025 року не викликала її на бесіду щодо перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Навпаки, вона писала листи у Службу з проханням посприяти більш відповідальному ставленню батька до своїх обов`язків, оскільки неявка батька в момент очікування травмує дитину та формує негативний психологічних досвід. Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_1 клопотала про витребування додаткових матеріалів, однак суд відмовив у задоволенні клопотань як необгрунтованих.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, та відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши наявні докази по справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення (КУпАП).

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з п. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації Мухановим А.І. надані наступні докази: протоколи про адміністративні правопорушення від 09.01.2025 року № 103/41-108 та № 103/41-107, заяви ОСОБА_2 про вчинення адміністративних правопорушень від 27.12.2024 року, повідомлення про результати розгляду звернення, рапорти працівників поліції, довідки про результати перевірки по зверненню, заяви ОСОБА_2 про вчинення правопорушень від 29.10.2024 року та 31.10.2024 року, Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365, листи органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.01.2025 року №103/41-23, підтвердження про отримання ОСОБА_1 листа, пояснення ОСОБА_2 та пояснення особи, щодо якої складені протоколи та іншими матеріалами, копії документів на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Дані докази суд не може визнати такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.184 КУпАП, з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 5 ст. 184 КУпАП передбачає настання відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Норма ч. 5 ст.184 КУпАП є бланкетною і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися, також, спеціальними Законами.

Як вбачається з фабули, викладеної у протоколах про адміністративні правопорушення від 09.01.2024 року, ОСОБА_1 29.10.2024 року о 17:00 за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаною про Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365, не надала можливості ОСОБА_2 побачитися з їх спільною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним Рішенням органу опіки та піклування час та спосіб. Крім того, ОСОБА_1 31.10.2024 року о 17:15 за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаною про Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365, не надала можливості ОСОБА_2 побачитися з їх спільною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним Рішенням органу опіки та піклування час та спосіб.

Відповідно до наданого суду Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365 встановлено, що розпорядження визначає способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_3 . При цьому контроль за виконанням розпорядження покладено на заступника голови Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації.

Згідно ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Вимогами ст.158 СК України визначено, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

ОСОБА_1 інкримінується невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

До протоколів не додано, будь-яких доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу на невиконання Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365.

Суд погоджується із доводами ОСОБА_1 , викладеними у письмових поясненнях, що у даному випадку, 29.10.2024 року та 31.10.2024 року неможливо було виконати Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» від 30.05.2023 року № 365, оскільки застосування примусу по відношенню до дитини неприпустимо. Відмова дитини від спілкування з батьком зафіксована в Довідках про результати перевірки по зверненню ЄО № 55904 від 29.10.2024 та ЄО № 56265 від 31.10.2024, що є в матеріалах провадження.

Жодних інших даних, які б всебічно, повно та об`єктивно висвітлювали обставини зазначеної справи про адміністративні правопорушення, як то пояснення свідків, відеозаписи події, тощо, суду не надано.

Враховуючи викладене, уповноваженою посадовою особою органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації Мухановим А.І. не доведено факт вчинення ОСОБА_1 невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, що призвело до передчасного складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в її діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 184 КУпАП, а вказанні правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

У Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції. Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 184 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя І.М.Омельян