Номер провадження: 33/813/227/25
Головуючий у першій інстанції Федоренко Т. І.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

представника Одеської митниці Ревенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Євдокимова Дмитра Анатолійовича в інтересах Одеської митниці на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу про порушення митних правил

10.05.2024 митницею складено протокол про порушення митних правил №0559/50000/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України.

За вказаним протоколом 10.05.2024 о 09 год. 41хв. в пункт пропуску для автомобільного сполучення «Маяки-Удобне-Паланка» Одеської митниці на виїзд з України в Молдову по смузі «зелений коридор» прибув рейсовий автобус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Молдова, у якому в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перед проведенням спільного прикордонно-митного контролю було запропоновано громадянам заповнити митну декларацію. Під час прикордонно-митного контролю (візуального огляду, спільно з прикордонним нарядом ОТЗ), у сумочці серед особистих речей громадянина України ОСОБА_3 в дитячому гаманці серед інших монет було виявлено 17 монет, які не були задекларовані письмово в митній декларації та не заявлені під час усного опитування. Виявлені предмети переміщувались з ознаками приховування від митного контролю та їх виявлення не було ускладнене.

Статтею 365 МК України передбачено, що громадяни за умови дотримання вимог МК України та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

У відповідності ст. 370 МК України старовинні монети не відносяться до переліку товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян. Також можливо дані монети підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 та може бути вивезений за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей. Громадянин України ОСОБА_3 митний контроль пройшов та жодних дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаних предметів не представив. Зазначені дії, за позицією митниці, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.12.2024 провадження по справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Закриваючи провадження у справі. місцевий суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що вилучений предмет є обмеженим або забороненим до переміщення через митний кордон України, а особа, стосовно якої складено протокол про порушення митних правил, мала умисел на їх порушення, тому суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник митниці ставить питання про скасування постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 03.12.2024 та визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 % вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення, з конфіскацією цих товарів.

В обґрунтування скарги представник митниці послався на необґрунтованість оскаржуваної постанови, винесення її всупереч вимог ст.245 КУпАП та ст.486 МК України. Зазначив, що судом не враховані положення п.12 Переліку сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення) яких дозвіл Державної служби контролю не потрібен (додаток 1 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України № 258 від 22.04.2002). Так, згідно вказаного пункту не потрібен дозвіл Державної служби контролю на вивезення значків, пам`ятних знаків, настільних медалей, ювілейних та пам`ятних монет, банкнот, які не є засобом платежу (крім вітчизняних та зарубіжних монет із дорогоцінних і недорогоцінних металів, паперових грошових знаків до 1960 р. включно). У громадянина ОСОБА_1 дозволу від служби контролю не було. Монети датою виготовлення до 1960 року у кількості 17 шт., знаходились в сумці, серед особистих речей, в дитячому гаманці, серед різних монет, та переміщувались через митний кордон України з приховуванням від митного контролю засобом, що утруднювало їх виявлення.

В суді апеляційної інстанції представник митниці підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги. Особа, яка притягається до відповідальності, та захисник Оборотова Ю.Р., будучі належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі документами, що з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши представника митниці, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Фактичні обставини встановлені судом

10.05.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України.

За позицією митниці, у ОСОБА_1 10.05.2024 під час проведення спільного прикордонно-митного контролю виявлено у сумочці, серед особистих речей, в дитячому гаманці серед інших монет - 17 монет, виготовлені до 1960 року, які не були задекларовані письмово в митній декларації та не заявлені під час усного опитування.

Виявлені монети описані та вилучені. Складена фототаблиця до протоколу.

Вказаний протокол складено у присутності ОСОБА_1 , який зазначив про свою незгоду з протоколом та вказав, що монети лежали у дитячому гаманці поруч з його портмоне в його наплічній сумці.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що не знав про необхідність декларування монет, які знаходились у нього в сумці. Також зазначив, що це сімейна реліквія, він не знав про існуючий порядок, тому готовий вправили допущену помилку, заповнити декларацію та сплатити штраф.

Постановою митної служби від 07.06.2024 призначено проведення культурно-історичної та товарознавчої експертизи предметів, тимчасово вилучених протоколом про порушення митних правил №0559/50000/24 від 10.05.2024.

Експертним висновком культурних цінностей №4, проведеним 01.10.2024 Національним археологічним музеєм Національної академії наук України, встановлено, що надані на дослідження об`єкти 17 монет знаходяться у обігу та не є рідкісними. Ці монети не пов`язані ні з історичними подіями, ні з життям та діяльністю видатних діячів держави, науки, культури тощо України, тому об`єкти не належать до категорії культурно-історичних цінностей. Загальна вартість вказаних монет становить 6 804 грн.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).

В сенсі ч.1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України (ч.1 ст.318 МК України).

Відповідно ч.1 ст.365 МК громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

За положеннями ч.1 ст.197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та/або їх випуск залежно від вимог відповідного закону здійснюються митними органами на підставі отриманих від державних органів, інших установ та організацій, уповноважених на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, з використанням механізму "єдиного вікна" відповідних дозвільних документів та/або відомостей про включення (виключення) товару до (з) відповідного реєстру у формі електронних документів, на які накладено електронний підпис, які підтверджують дотримання встановлених обмежень щодо переміщення таких товарів через митний кордон України, якщо використання таких дозвільних документів та/або відомостей для здійснення митних формальностей передбачено законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом, для здійснення митних формальностей можуть використовуватися паперові примірники таких документів, надані декларантом або уповноваженою ним особою.

Диспозицією ч.1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що митницею виявлено у ОСОБА_1 17 монет, що виготовлені до 1960 року. Вказані монети ОСОБА_1 не задекларував у встановленому законами України порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.

Процес вивезення об`єктів культурної цінності передбачає певну процедуру та підлягають обов`язковій державній експертизі, за результатами якої центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, приймає рішення про можливість або неможливість вивезення культурних цінностей та у разі прийняття рішення про можливість вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей власнику культурних цінностей чи уповноваженій ним особі видається свідоцтво встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей. Свідоцтво на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей є підставою для пропуску зазначених у ньому культурних цінностей за межі митної території України. Вивезення культурних цінностей без цього свідоцтва забороняється (ст.ст.11, 12, 13 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей»).

При цьому, зазначеним законом визначено, що порядок вивезення культурних цінностей застосовується до всіх культурних цінностей незалежно від форми власності та є обов`язковим до виконання для всіх фізичних та юридичних осіб, які перебувають чи ведуть свою діяльність на території України.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 374 МК України культурні цінності за кодами 9701 21 00 00, 9701 22 00 00, 9701 29 00 00, 9701 91 00 00, 9701 92 00 00, 9701 99 00 00, 9702 10 00 00, 9702 90 00 00, 9703 10 00 00, 9703 90 00 00, 9704 00 00 00, 9705 10 00 00, 9705 21 00 00, 9705 22 00 00, 9705 29 00 00, 9705 31 00 00, 9705 39 00 00, 9706 10 00 00, 9706 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, виготовлені 50 і більше років тому, незалежно від їх вартості та способу переміщення через митний кордон України, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для підприємств.

Інструкція «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затверджена наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 N 258 (надалі Інструкція), визначає порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства) та юридичними особами (суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності будь-якої форми власності, державними та громадськими установами, представництвами іноземних компаній, дипломатичними представництвами, міжнародними організаціями тощо).

Так, відповідно до п.1.6 Інструкції вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України (далі - свідоцтво), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2000 N 984 «Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України».

Частиною 12 додатку №1 до пункту 1.5 Інструкції передбачено, що на вивезення (тимчасове вивезення) дозвіл Державної служби контролю не потрібен при вивезенні значків, пам`ятних знаків, настільних медалей, ювілейних та пам`ятних монет, банкнот, які не є засобом платежу (крім вітчизняних та зарубіжних монет із дорогоцінних і недорогоцінних металів, паперових грошових знаків до 1960 р. включно).

З матеріалів справи вбачається, що виявлені у ОСОБА_1 монети не належать до категорії культурно-історичних цінностей, що підтверджено експертним висновком.

Разом з тим, те, що вказані предмети не є культурними цінностями, які мають історичне та художнє значення, не виключає необхідність отримання дозволу Державної служби контролю на вивезення вказаних предметів, оскільки вони датовані та створені до 1960 року.

Відтак, монети виготовлені до 1960 року, в незалежності від становлення культурно-історичних цінностей та їх вартості, обмежені до переміщення, у відповідності до п.12 переліку сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення), яких дозвіл Державної служби контролю потрібен обов`язково, згідно Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 N 258 «Про затвердження Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», та відносно яких при переміщенні через митний кордон України встановлені обмеження згідно ст.ст.197,371 МК України і підлягають обов`язковому декларуванню.

Монети, датою виготовлення до 1960 року,загальною кількістю 17 шт, що виявлені митницею у ОСОБА_1 знаходились в сумці, серед особистих речей, в дитячому гаманці, серед різних монет, що свідчить про переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю засобом, що утруднював їх виявлення.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил, передбачених частиною 1 ст.483 МК України, а саме вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, відтак доводи апеляційної скарги є слушними та підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, не відповідають фактичним обставинам справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про порушення митних правил №0559/50000/24 від 10.05.2024, фототаблицею до протоколу, митною декларацією від 10.05.2024, описом предметів, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , доповідною запискою А.Бочинського від 10.05.2024, експертним висновком культурних цінностей №4 та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Ураховуючи те, що апеляційним судом встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, в силу вимог ч.8 ст.294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за адміністративне правопорушення, апеляційний суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, суд вважає, що до останнього слід застосувати стягнення вигляді штрафу у розмірі 3 402 грн., що становить 50% вартості товару (6 804 грн.), з конфіскацією цих товарів.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір в провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає на час ухвалення судового рішення 605,60 грн.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Євдокимова Дмитра Анатолійовича в інтересах Одеської митниці задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3 402 грн (три тисячі чотириста дві гривні), що становить 50% вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення, з конфіскацією цих товарів.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Артеменко