Справа № 127/62/25
Провадження № 3/127/21/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.12.2024 р. серії ЕПР №206356, 26 грудня 2024 року о 13:27 год. в м. Вінниця по вул. Кропивницького, 3, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Audi Q5 номерний знак НОМЕР_2 , будучи учасником ДТП самовільно залишив місце пригоди до якої був причетний, чим порушив п. 2.10.а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що на час вчинення правопорушення дійсно не відчув удару та не почув будь-яких звуків, а тому продовжив рух власник транспортним засобом. Про факт вчинення ДТП йому стало відомо згодом, від працівників поліції. Таким чином, після ДТП, внаслідок якої було пошкоджено інший автомобіль, він поїхав з місця зіткнення, не розуміючи того, що він став учасником ДТП, тобто в нього не було умислу на залишення місця ДТП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію схеми місця ДТП, копію письмових пояснень ОСОБА_2 та копію протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 26.12.2024 року о 13:28 було здійснено зіткнення автомобіля Audi номерний знак НОМЕР_2 з її автомобілем Subaru Forester номерний знак НОМЕР_3 , пошкодивши ліву частину заднього бамперу. Після чого водій покинув місце ДТП та поїхав в сторону вул. Соборна. Подія сталася за адресою Кропивницького, 3. Автомобіль був припаркований о 10 год. 26.12.2024 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 206352 від 27.12.2024 за ст. 124 КУпАП вбачається, що ОСОБА_1 26 грудня 2024 року о 13:28 год. в м. Вінниця по вул. Кропивницького, 3, керуючи транспортним засобом Audi номерний знак НОМЕР_2 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, допустив наїзд на припаркований автомобіль Subaru Forester номерний знак НОМЕР_3 від чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками чим порушив п. 10.9. Правил дорожнього руху.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вище вказана норма пов`язує настання відповідальності із порушенням конкретних Правил дорожнього руху. Вимога про зупинку передбачена п. 2.10а Правил дорожнього руху, - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю умисної форми вини.

З пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що він дійсно не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, так як він не помітив, що став учасником ДТП. Пошкодження бамперу виявилось незначним, тому він об`єктивно міг не помітити факт вчинення ДТП. Про його причетність до ДТП він дізнався пізніше від працівників поліції.

Таким чином, ОСОБА_1 дійсно не усвідомлював свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди.

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вказане суд дійшов висновку, що наданими матеріалами не доведено наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі необхідно закрити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 122-4, 247, КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: