КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/1211/2024
ПОСТАНОВА

09 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка Сергія Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року в складі судді Шапутька С. В., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

08.01.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С. В. подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтоване тим, що оскаржувану постанову було оприлюднено лише 28.11.2023. Про існування постанови суду йому стало відомо лише 07.01.2024, після перегляду реєстру судових рішень. За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права ( ст. 268 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суд першої інстанції виніс 04 жовтня 2023 року.

Враховуючи те, що закінчення строку на апеляційне оскарження постанови припало на вихідний день суботу 14 жовтня 2023 року, останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову суду був понеділок 16 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу на постанову суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С. В. подав до суду електронною поштою 08.01.2024, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного з дня винесення постанови строку на її апеляційне оскарження.

Враховуючи, що діючим законодавством перебіг строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення пов`язаний не з моментом оприлюднення її в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а з дня її винесення, причини пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення, на які посилається адвокат Харченко С. В. в своєму клопотанні, не можуть розцінюватись судом як поважні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час був повідомлений належним чином.

Адвокат Харченко С. В. 04 липня 2023 року надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Положеннями частин першої, другої статті 285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

ОСОБА_1 , який був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції та про дату судового засідання, до суду першої інстанції із заявою про видачу копії постанови суду не звертався, дій щодо її оскарження вчасно не вчинив, тобто розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Клопотання адвоката Харченка С. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду не містить посилань на обставини, які б переконливо свідчили, що заявник був позбавлений можливості протягом встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП строку отримати копію оскаржуваної постанови в суді першої інстанції та реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

Суду не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, яка винесена в справі, про перебування якої в провадженні суду було відомо заявнику.

Апеляційна скарга подана після спливу трьох місяців після винесення оскаржуваної постанови та за підстав, які не видаються переконливими.

Виходячи з вищевикладеного, клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка С. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року задоволенню не підлягає.

Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційна скарга разом із доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Харченку Сергію Вікторовичу взадоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк