Номер провадження: 33/813/257/24
Номер справи місцевого суду: 517/785/23
Головуючий у першій інстанції Гончар І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП громадянина ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8 500 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт заперечує визнання своєї вини в незаконному перетині державного кордону України, зазначає, що процесуальні документи були підписані ним під натиском. Також апелянт наголошує, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення апелянтом дій, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано пояснення інших учасників правопорушення, з якими спільно затримано апелянта; фото- чи відеофіксацію місця, затримання чи руху транспортного засобу, схему місцевості із прив`язкою до місця спроби незаконного перетину державного кордону, тощо. Апелянт наполягає, що в судовому засіданні судом першої інстанції не з`ясовано об`єктивну і суб`єктивну сторони адміністративного правопорушення, суть вчиненого правопорушення, в чому саме, тобто у яких діях, виявилася спроба незаконного перетину чи незаконний перетин державного кордону.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 26.01.2024 року на 11-00 год., ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких підстав апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, районний суд виходив з того, що вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Під час розгляду справи апеляційний суд виходить з наступного.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі. За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, були повторно досліджені наступні докази.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 289875 від 26.09.2023 року, ОСОБА_1 26 вересня 2023 року о 18:00 год. поблизу с. Самійлівка Роздільнянського району Одеської області на відстані 5 000 метрів від лінії державного кордону України був виявлений у групі осіб, а саме з гр. України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та намагався перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова на напрямку с. Самійлівка (Україна) - с. Красна Бесарабка (РМ) в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а. с. 1).

Як вбачається з рапорту начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_8 , 26.09.2023 року о 18.00, будучи в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на напрямку с. Самійлівка (Укр.) - с. Красна Бесарабка (РМ), на відстані до 5000 метрів від лінії державного кордону України, було виявлено 7 громадян України - ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , які намагалися здійснити незаконний перетин державного кордону України з Республікою Молдова на вихід з України поза пунктом пропуску, в пішому порядку, чим данні громадяни вчинили правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а. с. 2).

До рапорту додано фото-таблицю № 1, яка містить зображення місцевості, двох осіб у військовій формі, дев`яти осіб у цивільному одязі та трьох машин (а. с. 3).

До матеріалів справи додано письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.09.2023 року, згідно яких він через месенджер «Телеграм» знайшов групу по виїзду за кордон, написав адміністратору групи та слідував його вказівкам. Після узгодження дати, адміністратор групи перевів ОСОБА_1 на перевізника, який координував подальші його дії. Сплативши безготівково 20000 грн, ОСОБА_1 приїхав до м. Одеса, де йому повідомили про необхідність приїхали до залізничного вокзалу та купити білет до станції «Вапнярка». На шляху до вказаної станції ОСОБА_1 отримав повідомлення про необхідність вийти на станції «Затишшя», де його чекатимуть. По приїзду його та ще декілька чоловік, з якими він раніше не був знайомий, забрали на автомобілях двоє таксистів. По дорозі їм повідомили, що їх висадять далі по дорозі, де їм потрібно бігти в бік високовольтних ліній. Але по дорозі їх затримали прикордонники. Свою провину у спробі перетинання державного кордону України незаконним шляхом ОСОБА_1 визнав повністю (а. с. 5).

Матеріали справи містять довідку про результати проведення перевірочних заходів, складену офіцером (оперуповноваженим) ПОРВ (з м.д. н.п. Велика Михайлівка) ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону лейтенантом ОСОБА_13 , відповідно до якої 26.09.2023 року в ході реалізації оперативної інформації ПОРВ (з м.д. н.п Велика Михайлівна) спільно з п.н «ПП» від віпс « ОСОБА_14 » та впс « ОСОБА_15 » на напрямку Самійлівка (Україна) - Красна Бессарабка (ПРРМ) на відстані 5000 метрів від лінії ДК затримано 9 громадян України, 2 перевізника та 7 ухилянтів (мешканців Хмельницької, Миколаївської, Дніпропетровської, Київської, Чернігівської, Донецької областей), за спробу незаконного переправлення осіб через державний кордон України, поза пунктом пропуску на вихід з України. Даними громадянами виявились ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , а також ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . При цьому, з даної довідки вбачається, що в ході проведення перевірочних заходів від ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ОСОБА_7 , ОСОБА_10 отриманні свідчення, що загалом співпадають з поясненнями ОСОБА_1 (а. с.7-13)

До довідки про результати проведення перевірочних заходів додано фото огляду мобільного телефону на 4 аркушах.

Матеріали справи також містять схему місцевості виявлення правопорушення із зображенням державного кордону України з Республікою Молдова, місця виявлення правопорушників, напрямку їх руху, що вказує на напрямок руху до державного кордону України на вихід з України в Республіку Молдова (а. с. 4).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 26.09.2023 року до Фрунзівського районного суду Одеської області, заявник просив справу розглядати без його участі, вину у скоєнні правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП визнав (а. с. 20).

Отже, за матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

За змістом ч. 1 3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з абзацу першому п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Докази, наведені вище, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення спроба незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб.

Твердження апелянта про те, що він не мав наміру незаконно перетинати кордон, винуватим себе не вважає, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

Посилання апелянта, що процесуальні документи підписані ним під психологічним тиском та погрозами застосування фізичного насильства з боку працівника поліції, а наданні інспектором прикордонної служби, який склав протокол про адміністративне правопорушення та є заінтересованою особою, пояснення не можуть безумовно свідчити про винуватість апелянта, відхиляються апеляційним судом, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб правоохоронних органів та/або прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. Також, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи. Разом з тим, у матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників поліції та прикордонного наряду щодо ОСОБА_1 або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений щодо ОСОБА_1 протокол, за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про винуватість апелянта, апеляційним судом відхиляються, у зв`язку з тим, що надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення докази надають можливість суду повністю встановити суть та обставини адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1 .

Посилання апелянта про порушення районного суду під час розгляду справи апеляційним судом не приймаються, оскільки в ході повторного перегляду справи суді апеляційної інстанції встановлено, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив наявні у справі докази і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе