Справа № 297/3061/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
02.02.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Козаря М. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Козар М. В.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Відповідно до постанови, 25 серпня 2023 року, о 13:00 годині, на автодорозі сполученням м. Берегово - м. Виноградів, 23 км, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN CC», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока, почервоніння зіниці ока, почервоніння обличчя, однак від проходження медичного огляду ОСОБА_1 відмовився на відеозапис з бодікамери, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі адвокат Козар М. В. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, вважає, що його пропущено через поважні причини, а саме у зв`язку з тим, що про розгляд справи у місцевому суді сторона захисту повідомлена не була, що свідчить про порушення вимог ст. 268 КУпАП, і відповідно про порушення права ОСОБА_1 на захист. Вказує і на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, просить її скасувати. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а відтак відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Відсутні також дані про фіксування працівниками поліції факту порушення на бодікамери. Так, на відеоматеріалі, який міститься на DVD диску не зафіксовано ні рух транспортного засобу, ні його зупинку, ні те, що ним керував саме ОСОБА_1 . Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення захисника, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Козаря М.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
При оцінці доводів апелянта про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення апеляційний суд вважає, що вони є слушними з огляду на таке.
З оскаржуваної постанови убачається, що розгляд справи 15 вересня 2023 року відбувся без участі ОСОБА_1 . При цьому, з матеріалів справи убачається, що відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи у місцевому суді, у матеріалах справи немає. Крім того, з матеріалів справи убачається, що копію оскаржуваної постанови суд першої інстанції надіслав ОСОБА_1 поза межами встановленого законом триденного строку.
У зв`язку з цим, викладені в апеляційній скарзі доводи про поновлення строку на оскарження судового рішення у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 участі у судовому засіданні суду першої інстанції не брав, копію оскаржуваної постанови у встановлений законом строк не отримав, є не спростованими, а отже заслуговують на увагу.
Відтак, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, твердження про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу, поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед низки завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд бере до уваги те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №127948 від 25.08.2023, 25 серпня 2023 року о 13:00 годині на автодорозі сполученням м. Берегово - м. Виноградів, 23 км, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN CC», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці ока, почервоніння зіниці ока, почервоніння обличчя, однак від проходження медичного огляду відмовився на відеозапис з бодікамери, чим порушив п. п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даними протоколу підтверджується, що ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з його змістом.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.
Доводи апелянта про те, що відсутні дані про фіксування працівниками поліції факту порушення на бодікамери - є неспроможними, оскільки на відеозаписі у хронологічному порядку зафіксовано подію за участі ОСОБА_1 : від моменту зупинки автомобіля і до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт відмови ОСОБА_1 пройти освідування на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я чітко зафіксований на бодікамеру працівника поліції. Зі змісту наявного у справі відеозапису, який досліджений судом апеляційної інстанції убачається, що після того, як водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, останні виявили у нього ознаки, які давали підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, відтак поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та роз`яснили йому наслідки відмови від проходження такого огляду у виді притягнення до адміністративної відповідальності, разом з тим, ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом. Тобто, відеозапис містить у достатньому обсязі відомості, що мають доказове значення, та у сукупності з іншими доказами беззаперечно підтверджує доведеність вини ОСОБА_1 у порушені приписів передбачених п. 2.5 ПДР України за критерієм «поза розумним сумнівом».
Також, при складанні адміністративних матеріалів ОСОБА_1 будь-яких заперечень про те, що він не керував транспортним засобом, - не висловлював; у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №127948 від 25.08.2023 у відповідній графі про це не зазначив.
Версія захисника Козаря М.В. про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував - дослідженими доказами підтвердження не знайшла і розцінюється судом апеляційної інстанції як така, що спрямована на уникнення особою відповідальності за вчинене правопорушення. Разом з тим, як вбачається із відеозаписів, саме ОСОБА_1 був водієм вказаного автомобіля, оскільки саме він знаходився за кермом транспортного засобу і фактично не заперечував самого факту керування автомобілем. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що сторона захисту у підтвердження цих доводів апеляційної скарги будь-які докази не надала.
Докази, наявні у матеріалах справи, які, у розумінні ст. 251КУпАП, є належними, допустимими та достатніми, безумовно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 при наявності у нього очевидних ознак наркотичного сп`яніння відмовився від проходження освідування у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_2 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, до апеляційної скарги сторона захисту не приєднала жодного доказу, який може свідчити про те, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків, перевищили межі наданих їм повноважень.
Задовольняючи клопотання захисника про перегляд відеозаписів, які містяться в матеріалах справи, в обсязі необхідному для встановлення перебування зазначеного автомобіля в русі під керуванням ОСОБА_1 та його подальшу зупинку працівниками поліції, апеляційний суд дослідив відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого слідує, що він є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Із вказаного відеозапису також убачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені передбачені ст. 268 КУпАП права та обов`язки, приписи ст. 63 Конституції України, у тому числі необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, наслідки проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду. Поряд з цим, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції після складення протоколу заборонили ОСОБА_1 керувати автомобілем і останній погодився зачекати свого батька, щоб забрати автомобіль з місця події.
Отже, зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який відмовився від проходження освідування.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що сторона захисту повідомлена про розгляд справи не була, що свідчить про порушення вимог ст. 268 КУпАП, і відповідно порушення права ОСОБА_1 на захист, то апеляційний суд також їх відхиляє, оскільки стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тим більш, матеріалами справи підтверджується, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення і що справа розглядатиметься в Берегівському районному суді Закарпатської області, що підтверджується, окрім іншого, і заявою його захисника - адвоката Мензака Ю.Ю. про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи (а. с. 5). Тому, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 була надана можливість у повному обсязі реалізувати своє право на захист, однак, своїми правами апелянт скористався на власний розсуд. Тому, доводи апелянта в цій частині апеляційний суд визнає такими, що не ґрунтуються на об`єктивній, достовірній інформації, відтак вони є надуманими.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки місцевого суду і слугували би підставами для зміни або скасування судового рішення.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що можуть бути підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі підстав, допущено не було.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану адвокатом Козар М. В. апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, необхідно залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Поновити адвокату Козарю М. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Козар М. В., залишити без задоволення.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН