Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/811/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2024 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Трагнюк В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії-інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної слулсби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 148942 від 04.02.2024 року в період з 03:00 по 11:00 год. 28.12.2023 року молодший сержант ОСОБА_1 організовував несення служби в прикордонному наряді «прикордонний патруль» спільно з іншим солдатом на напрямку 77-78 п/зн в ролі молодшого прикордонного наряду. ОСОБА_1 не вжив заходів щодо якісної організації несення служби, не забезпечив якісного спостереження за ділянкою відповідальності та не забезпечив здійснення прийому-передачі ділянки відповідальності, будучи молодшим прикордонного наряду, що і привело до незаконного перетину ДКУ 4-х громадян України на напрямку 77 п/зн, чим і порушив наказ на охорону ДКУ.

За твердженням у протоколі - своїми діями молодший сержант ОСОБА_1 , порушив вимоги прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19 жовтня 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1391/27836, а саме: п.п. 2 п.7 розділу 11 (під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані: нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону), п.п 15 п. 11 розділу II (прикордонним нарядам забороняється: учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби), чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, а саме - порушив правила несення прикордонної служби перебуваючи у складі наряду з охорони державного кордону в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, пояснив що організовував несення служби в прикордонному наряді «прикордонний патруль» спільно з іншим солдатом на напрямку 77-78 п/зн в ролі молодшого прикордонного наряду, діяв згідно наказу: кожні 30-40 хвилин здійснював перевірку, за час патрулювання доповідав на ЦУС кожні 30-35 хвилин, на ділянці ознак порушення не виявлено, згідно наказу здійснив здачу ділянки новому наряду в межах 77-78 п/з.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення Зх РУ №148942 від 04.02.2024 року, пояснення, тощо), оцінивши подані докази у їх сукупності, суддя приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у порушенні правил несення прикордонної служби є недоведеною.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить:

об`єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

об`єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

суб`єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа)встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

А згідно ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що підставою, для складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, стали відомості про незаконний перетин державного кордону з України до Румунії 4 громадян України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У протоколі про адміністративне правопорушення констатується лише факт незаконного перетину державного кордону певними особами (без зазначення їх прізвищ, доказів незаконного перетину), що за твердженням посадової особи, яка склала протокол, стало наслідком неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків.

При цьому, обставини, які б вказували на наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю ОСОБА_1 з наслідками, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Стаття 8 Конституції України проголошує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.З ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосудця, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 p., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно ст. 278 КУпАП судом першої інстанції при підготовці до розгляду справи необхідно належно перевірено чи правильно складено протокол та інші матеріали справи. Статтею7 КУпАП установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У рішенні по справі «Кобець проти України» № 16437/04 ECHR 14.02.2008 у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, що незаконний перетин державного кордону невідомими особами є наслідком дії чи бездіяльності ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, а тому провадження у справі відносно нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 283-285, 287 КУпАП, суд, -

Керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правпорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяВ. Р. Трагнюк