Справа № 338/342/22
Провадження № 33/4808/227/24
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., розглянувши клопотання потерпілої ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови Богородчанського районного суду від 20 травня 2023 року відносно ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винуватим за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення.

Не погодившись з постановою суду потерпіла ОСОБА_1 23 січня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В поважності пропуску строку вказує, що з 06.05.2023 року протягом кількох тижнів проходила медичні обстеження, а станом на 02.06.2023 року перебувала на амбулаторному лікуванні і після чого ще перебувала на стаціонарному лікуванні до 24.06.2023 року та ще місяць після виписки на медикаментозному лікуванні до 24.07.2023 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин. Разом з тим, у зв`язку з юридичною необізнаністю, самостійно реалізувати свої права вона не могла.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши обставини викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2023 року Богородчанський районний суд розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

30.10.2023 року потерпіла ОСОБА_1 , вперше оскаржила постанову суду до Івано-Франківського апеляційного суду.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.11.2023 року потерпілій ОСОБА_1 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки вона не надала достатніх доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

16.11.2023 року на постанову суду першої інстанції представником потерпілої ОСОБА_1 адвокатом Говерою Н.П., подано ще одну апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.12.2023 року відмовлено представнику потерпілої ОСОБА_1 адвокату Говері Н.П., в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки апелянт не мав права на оскарження судового рішення.

14.12.2023 року потерпіла ОСОБА_1 , знову оскаржила постанову суду до Івано-Франківського апеляційного суду.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.12.2023 року відмовлено потерпілій ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки її клопотання вже було предметом апеляційного розгляду та набрало законної сили.

23.01.2024 року потерпіла ОСОБА_1 , вкотре оскаржила постанову суду першої інстанції до Івано-Франківського апеляційного суду.

Разом з тим, вона наводить ті ж самі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, які вже були предметом розгляду апеляційним судом.

Будь-яких інших поважних причин, які реально перешкоджали їй, крім тих, які вже були предметом розгляду апеляційного суду, апелянтом не наведено.

Враховуючи те, що клопотання потерпілої ОСОБА_1 вже було предметом неодноразового апеляційного розгляду та розглянуто по суті, і при цьому рішення набрало законної сили, законних підстав, як для розгляду такого клопотання, так і для поновлення строку, апеляційний суд не вбачає.

З цього приводу Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав, порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що у кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином Європейський Суд з прав людини зауважує, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевказане, апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Відмовити потерпілій ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження Богородчанського районного суду від 20 травня 2023 року відносно ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу повернути потерпілій ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Шигірт Ф.С.