Провадження № 33/801/150/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 31.01.2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалену у справі постанову і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Одночасно з апеляційною скаргою заявник подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, зазначає, що sms повідомлення на номер НОМЕР_1 про виклик до суду він не отримував, не знав про наявність в провадженні суду даної справи, копія оскаржуваної постанови йому не направлялась, про її існування йому стало відомо під час підготовки цивільного позову у кримінальному проваджені № 0000430 від 28.09.2023 року, після чого заявник звернувся до адвоката, який 17 січня 2024 року подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 24 січня 2024 року. Відтак, вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, просить його поновити.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України", сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Мельник проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

З матеріалів справи слідує таке:

-27.09.2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністартивне правопорушення, в якому він зазначив, що з ним не згоден та пояснення надасть у суді (а. с. 52);

-26.10.2023 року ОСОБА_1 на номер телефону, який він вказав при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнях, доставлено sms-повідомлення про виклик до суду на 13.11.2023 року о 14:00 год. (а. с.10), яке було доставлено йому 26.10.2023 року о 15 год. 17 хв.;

-13.11.2023 року по справі Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено постанова, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився(а. с. 11-12);

-Згідно супровідного листа 17.11.2023 року вказану постанову оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що є загальнодоступною інформацією;

-ОСОБА_1 в своїй заяві вказує, що про оскаржувану постанову йому стало відомо під час підготовки цивільного позову у кримінальному проваджені № 0000430 від 28.09.2023 року, після чого заявник звернувся до адвоката;

-17.01.2024 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Вересюком М. В. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 24.01.2024 року (а. с. 15);

-31.01.2024 року ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга (а. с. 19-21).

З урахуванням матеріалів справи апеляційний суд вважає встановленим наступне: ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього 27.08.2023 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, він викликався в суд шляхом повідомлення на номер телефону, який він вказав як при складенні протоколу ( а. с. 2), так і коли в нього відбирали пояснення працівники поліції( а. с. 6), проте проігнорував виклик до суду, оскаржувана ним постанова була у вільному до ступі у ЄДРСР з 17.11.2023 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд виснує, що ОСОБА_1 достеменно знаючи про існування провадження про адміністративне правопорушення, з розумним інтервалом часу не цікавився провадженням у справі, проігнорував виклик до суду, а відтак в нього не було об`єктивних та безумовних перешкод подати апеляційну скаргу в строк передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП, а наведені ним підстави для поновлення строку на апеляційне 'оскарження свідчать лише про його недбале ставлення до процесуальних прав та обов`язків як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відтак підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження немає.

За таких обставин, ОСОБА_1 слід відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,-

по с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження на постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 за ст. 184 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета