гСправа № 187/124/24 Провадження № 3/0187/106/24
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Соловйов І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, розглянувши в селищі Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України (картка) № НОМЕР_1 виданий 31.08.2017, органом 1220; РНОКПП НОМЕР_2 ;

за порушення частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Встановив:

До суду з відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшло два адміністративних матеріала стосовно ОСОБА_1 . Згідно протоколу ВАД № 343629 від 18.01.2024 про адміністративне правопорушення встановлено, що 18.01.2024 о 22:00 ОСОБА_1 вчинив сварку відносно своєї сестри ОСОБА_2 в ході якої ображав її нецензурною лайкою та розбив скло вікна, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

25.01.2024 до суду надійшов лист від ОСОБА_2 , відповідно якого вона просила не карати її брати за вчинене правопорушення, оскільки вони все вирішили мирно.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Відповідно до вимог статті 268 КУпАП, при розгляді справ означеної категорії, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, та її неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її точної відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В обґрунтування наявності складу адміністративного правопорушення до справи долучено докази: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД 343629 від 18.01.2024, електронний рапорт про вчинення адміністративного правопорушення, протоколом прийняття заяви та поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких, 18.01.2024 близько 21:00 її брат ОСОБА_1 за місцем мешкання перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку в результаті якої розбив скло; поясненнями ОСОБА_1 відповідно до яких 18.01.2024 близько 21:00 він знаходився за місцем свого мешкання, його сестра ОСОБА_2 стукаючи до будинку розбила скло.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 (далі Закон № 2229-VIII).

Так, відповідно до п. 3 ч.1 вказаного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою , незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно матеріалів протоколу не вказано, який саме вид домашнього насильства був вчинений, і згідно письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вони обоє виражались в бік один одного нецензурною лайкою. У відповідно до законодавства виражання нецензурною лайкою само по собі не може будь домашнім насильством.

Фактично співставляються слово заявниці про виказування лайки та розбиття скла, зі словом особи, яка притягається до відповідальності, що він спав, а скло розбила заявниця. Тобто долучені до матеріалів справи докази, залишають місце сумнівам, наявність яких не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Судом встановлено, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня, дійсно мав місце конфлікт, однак, доказів, які б доводили, що з боку ОСОБА_1 по відношенню до його сестри було домашнього насильства у розумінні норм Закону, матеріали справи не містять.

Саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, так як, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З фабули протоколу, а також з особистих пояснень ОСОБА_2 , не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю.

Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №343629 від 18.01.2024 закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Соловйов