Справа № 163/1012/23 Провадження №33/802/152/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бохонковича В.Є. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 41913 грн. 89 коп.

Також стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Бохонкович В.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки із оскаржуваним судовим рішенням захисник ознайомився 04.01.2024.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

Захисник Бохонкович В.Є. подав апеляційну скаргу через засоби поштового зв`язку 13 січня 2024 року, що підтверджується поштовим штемпелем на поштовому конверті, який долучений до апеляційної скарги.

У своєму клопотанні захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що з оскаржуваним судовим рішенням він ознайомився лише 04.01.2024.

Однак, такі доводи клопотання повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення з моментом її винесення, а не з моментом її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

14 грудня 2023 року під час розгляду справи у Любомльському районному суді Волинської області ОСОБА_1 та його захисник Бохонкович В.Є. присутні не були (а.с.175-177).

До суду ними було подано заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.163).

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 25 грудня 2023 року (з урахуванням неробочих днів).

З резолютивної частини оскаржуваної постанови убачається, що вона містить в тому числі строк та порядок її оскарження (а.с.177).

Вказівка місцевого суду про можливість апеляційного оскарження постанови судді протягом 10 днів з дня її винесення через Любомльський районний суд, повністю відповідає вимогам ч.2 та ч.3 ст.294 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року захисник Бохонкович В.Є. подав через засоби поштового зв`язку 13 січня 2024 року, що стверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 25 грудня 2023 року (з урахуванням неробочих днів).

Отже, апелянт пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП, який закінчився 25 грудня 2023 року (з урахуванням неробочих днів).

Доводи клопотання про те, що захисник ознайомився із оскаржуваною постановою 04.01.2024 не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП.

Таким чином, підсумовуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає, що професійний учасник судового провадження захисник Бохонкович В.Є., подавши 13 січня 2024 року апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 , пропустив строк на апеляційне оскарження згаданої постанови, який закінчився 25 грудня 2023 року (з урахуванням неробочих днів).

Отже, доводи клопотання захисника Бохонковича В.Є. про поновлення строку на апеляційне оскарження не відповідають приписам ч.2 ст.294 КУпАП, і не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому дане клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Бохонковича В.Є. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Бохонковича В.Є. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов