ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3513/24Головуючий у 1-й інстанції Ломакін В.Є.
Провадження № 33/817/285/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Сарахмана В.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Сарахмана В.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, громадянин ОСОБА_1 08 лютого 2024 року о 21 год. 44 хв. в м. Тернопіль по вул. Бережанська, керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», результат огляду становить 1,82‰, тест №1771. Водій від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення автомобіля на місці зупинки. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Сарахман В.М., вказує, що сторона захисту не погоджується із оскаржуваною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення ААД № 161788 від 08.02.2024 складений на особу ОСОБА_1 , а особа яка притягується до відповідальності з анкетними даними ОСОБА_1 , що на думку захисту, дає підстави вважати, що це є різні особи.

Також зазначає, що в акті огляду на стан сп`яніння не міститься час та дата його складання.

Крім того, огляд працівниками поліції на стан сп`яніння ОСОБА_1 з нагрудної камери працівника поліції зафіксовані з розмитим зображенням. Вказує, що з відеозапису з нагрудної камери неможливо розгледіти результат проведення процедури огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, сторона захисту посилається на порушення поліцейськими порядку процедури огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу суду, що відеозапис долучений до матеріалів справи на підтвердження факту порушення водієм ПДР, не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сарахмана В.М., які повністю підтримали подану захисником апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №161788 від 08 лютого 2024 року, громадянин ОСОБА_1 08 лютого 2024 року о 21 год. 44 хв. в м. Тернопіль по вул. Бережанська, керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», результат огляду становить 1,82‰, тест №1771. Водій від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення автомобіля на місці зупинки.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Стосовно твердження апелянта про неточність у зазначенні відомостей про особу порушника у протоколі, а саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає це механічною опискою, яка жодним чином на факт доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не впливає.

При цьому, досліджені судом матеріали провадження дають можливість беззаперечно ідентифікувати особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , як особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що був предметом розгляду місцевого суду.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив вимоги п.19.1 а ПДР України.

В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №1404399 від 08 лютого 2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

В подальшому працівник поліції повідомив водієві наявні у нього ознаки сп`яніння та, у відповідності до п.2.5 ПДР України, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодився.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6820» (повірка дійсна до 22.06.2024 року) виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1,82 проміле, з чим останній погодився та не бажав проходити такий огляд в медичному закладі.

З результативно проведеного огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується матеріалами провадження.

З огляду на дані протоколу про адмінправопорушення, акту огляду, роздруківки з резульатами огляду, та змісту відеозапису, на якому не зафіксовано жодних заперечень відносно результатів огляду, доведено, що водій ОСОБА_1 був згідний з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу.

Той факт, що відеозаписи долучені до матеріалів справи є дещо розмитими, що на думку захисту робить їх недопустимим доказом, то це не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме - зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 внаслідок порушення ПДР України та відповідно до встановленого порядку проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, за результатами якого останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Відсутність в акті огляду на стан сп`яніння дати та часу його складання, на що звертає увагу апелянт, не може свідчити про неналежність доказів у справі, оскільки відображені у вказаному акті обставини узгоджуються з іншими доказами, якими зафіксовано факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис працівниками поліції, на думку суду не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, який підтверджується сукупністю досліджених місцевим судом доказів, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено технічний прилад, яким здійснювалась відеофіксація; рапортом працівника поліції; роздруківкою з газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та безпосередньо відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Сарахмана В.М. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя