Справа № 345/3373/23
Провадження № 33/4808/24/24
Категорія ч.3 ст.126КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Іванів О.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Іванів О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , працюючого інженером електромеханічного відділу ДУ «Ніохім»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення: передбаченого ч.3 с.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3(три) місяці, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,-

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено 03.07.2023 року о 14.27 год. ОСОБА_1 по вул. Євшана в м. Калуші Івано-Франківської області керував автомобілем марки Тойота Корола, номерний знак НОМЕР_1 будучи особою, щодо якої встановлено тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами згідно постанови Салтівського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.06.2023. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник Іванів О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 заперечує що був обізнаний про існування щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, оскільки не був повідомлений про вищевказане рішення у встановленому законом порядку та дізнався під час складання стосовно нього матеріалів провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вважає,що в матеріалах провадження відсутні дані, які підтверджують обізнаність ОСОБА_1 у існуванні щодо нього постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Також сторона захисту, посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону оскільки при формулюванні обвинувачення, працівником поліції не конкретизовано рішення про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 .

Вважає, що суд першої інстанції, допускаючи упередженість, вийшов за межі звинувачення та самостійно виклав обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що 03.07.2023 о 14.27 год. ОСОБА_1 по вул.Євшана в м.Калуші Івано-Франківської області керував автомобілем марки Тойота Корола, номерний знак НОМЕР_1 будучи особою, щодо якої встановлено тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами згідно постанови Салтівського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від02.06.2023. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На його думку суд першої інстанції порушив права особи на захист, оскільки не прийняв заходи для отримання доказів, які доводять невинуватість у вчиненні правопорушення та перебрав на себе функцію обвинувача, змінивши висунуте звинувачення ОСОБА_1 .

Просить скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Іванів О.Б. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 не дотримався цих вимог закону та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Так, згідно до ч.3 ст. 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу. За таких обставин, відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази того, що водій транспортного засобу був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, однак умисно порушив встановлене стосовно нього обмеження, чим вчинив відповідне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, передбачено можливість встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 252298 від 03.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , 03.07.2023 року о 14 год.27 хвилин в м.Калуш, по вул.Євшана керував транспортним засобом «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , маючи тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 15.09.2020 року.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту в апеляційній скарзі про те, із викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення вбачається, що обмеження у праві керування транспортним засобом було встановлене стосовно ОСОБА_3 15.09.2020 року, що не відповідає дійсності.

Зокрема, зі змісту матеріалів справи вбачається, що 15.09.2020 року стосовно ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення про стягнення с ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 05.08.2020 року. В межах цього провадження державним виконавцем неодноразово застосовувались тимчасові обмеження у правах щодо ОСОБА_1 . Вищевказані обмеження носили тимчасовий характер та скасовувались у зв`язку із погашенням заборгованості зі сплати аліментів.

Так, Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 02.06.2023 року, яку була винесена державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко О.О. було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, відповідно до листа начальника Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.11.2023 року за №166011 підтвердження про направлення вищевказаної постанови ОСОБА_1 відсутні.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах провадження відсутні дані, які дозволяють спростувати доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 станом на 03.07.2023 не знав що на підставі Постанови державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко О.О. від 02.06.2023 року стосовно нього було встановлено тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та дізнався про наявність такого обмеження тільки під час складання стосовно нього матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 статті 126 КУпАП, передбачена відповідальність за правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч.3 ст.126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження. А також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особою, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження. Всупереч вищевикладеного, у матеріалах справи відсутні відомості щодо обізнаності ОСОБА_1 щодо застосування відносно нього таких обмежень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обмеження у праві керування транспортним засобом розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності», а тому, особа стосовно якої встановлено таке обмеження повинна бути належним чином повідомлена про відповідне рішення та повинна мати можливість оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку. .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які дозволяють спростувати доводи про те, що про обмеження на право керування транспортним засобом ОСОБА_2 не було відомо.

Відповідно до ст.251 КУпАП, фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Як вбачається з доданих до матеріалів на оптичному диску DVD-R(а.с.5) на яких зафіксовано,як ОСОБА_1 03.07.2023 о 14 год 27 хв. по вул. Євшана в м .Калуш Івано-Франківської області керує автомобілем Тойота Корола, номерний знак НОМЕР_1 і зупинений працівниками поліції. При перевірці документів працівники поліції зазначили, що стосовно нього є постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.09.2020 року. На вказану інформацію ОСОБА_1 повідомив, що не знає про таку постанову. Тоді працівники поліції зазначили, що останньому потрібно уточняти у виконавчої служби дану інформації. У зв`язку з чим працівниками поліції було складено протокол щодо ОСОБА_1 та ознайомлено його з ним, про що свідчить його власноручний підпис.

Оскільки суду не надані докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність встановлених щодо нього обмежень у праві керування транспортними засобами, тому суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що під час проведення судового розгляду не було отримано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що у діях ОСОБА_2 порушення вимоги керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Іванів О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.3 ст.126 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв