Номер провадження: 33/813/200/24
Номер справи місцевого суду: 512/699/23
Головуючий у першій інстанції БРОСТОВСЬКА Н. О.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 9).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вказана постанова суду є незаконною, упередженою та такою, що не відповідає об`єктивним обставинам події, оскільки ОСОБА_1 не було жодним чином повідомлено про час, дату та місце проведення судового засідання, чим у свою чергу було грубо порушено право на захист. Апелянт вказує, що розгляд справи за його відсутності позбавив можливості надання пояснень, заперечень щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідних доказів, на підтвердження не скоєння останнім вказаного адміністративного правопорушення. Разом з тим, під час складання протоколу не було долучено двох свідків, що є порушенням та через що зазначений протокол про вчинення адміністративного правопорушення вважається не дійсним. Враховуючи вищенаведене, апелянт вважає, що постанова не відповідає нормам чинного законодавства, а отже є такою, що підлягає скасуванню (а.с. 11-22).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.12.2023 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 25-26).

Адвокат апелянта в судовому засіданні підтримував апеляційну скаргу. Повідомив суду про мобілізацію його клієнта, проте докази останньої не були приєднані до матеріалів справи. В матеріалах справи наявна копія військового квітка, однак без відповідних відміток. Апеляційний суд розглядає справу без особистої участі апелянта, оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, а його інтереси представляв адвокат.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом на DVD-диску, зробленим поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається проходження ОСОБА_1 тестування на стан алкогольного сп`яніння, під час якого він пояснив, що вживав безалкогольне пиво, його письмовими поясненнями, в яких він вказав, що вживав безалкогольне пиво, а також результатом тестування на алкоголь 0,43%, який спростовує факт вживання ним лише безалкогольного пива, яке за змістом своєї назви не повинно містити алкоголю, а відтак і вплинути на результат тестування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 505594 вбачається, що 14.08.2023 року ОСОБА_1 близько 21 год. 50 хв. в смт. Саврань по вул. Центральна, 100 А керував транспортним засобом ЗАЗ-Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія було проведено із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно роздруківки з технічного приладу «Драгер» встановлено результат огляду 0, 43 проміле (а.с. 3).

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В якості додатків до протоколу також було долучено відеозапис подій, що відбувалися 14.08.2023 року, з якого вбачається, що після здійснення відповідної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції в ході спілкування з останнім було виявлено певні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим поліцейські поцікавилася у останнього чи вживав він алкогольні напої, на що повідомив, що не вживав, а випив лише безалкогольне пиво. В подальшому, у зв`язку із наявністю відповідних ознак, поліцейські звернулися до останнього із пропозицією щодо проходження огляду на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», при цьому повідомивши, що у випадку вживання виключно безалкогольного напою прилад «Драгер» покаже результат в межах дозволеної норми, у зв`язку із чим ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що все ж таки вживав того дня алкогольні напої, а саме «випив бокал пива». Зазначені пояснення особи, відносно якої складено протокол в повній мірі фіксуються даним відеозаписом подій та спростовують в свою чергу доводи апелянта наведені безпосередньо в апеляційній скарзі, а саме щодо вживання лише квас. Разом з тим, саме у зв`язку із наявністю відповідного відео фіксуванням зазначених в протоколі подій, залучення свідків в даному випадку не відбувалося, адже обов`язкова їх присутність необхідна лише у випадку неможливості застосування працівниками поліції спеціальних технічних засобів відеозапису (ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2022 року № 1231-ІХ, та внесення відповідних доповнень), що в свою чергу спростовує відповідні доводи апелянта в цій частині.

При цьому, на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи міститься відповідна роздруківка з приладу «Драгер» із результатом 0, 43 проміле (а.с. 3). Будь-яких відомостей щодо незгоди останнього із даним результатом огляду заявлено не було, що також вбачається із долученого відеозапису подій. Натомість, безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення у графі пояснення особи, яка притягується до відповідальності міститься відмітку «згоден» та особистий підпис даної особи (а.с. 2). Відповідна відмітка щодо згоди ОСОБА_1 із результатами огляду, а саме встановлення вмісту алкоголю 0,43 проміле, міститься в тому числі й в письмових поясненнях даної особи, наявних в матеріалах справи та засвідчених особистим підписом ОСОБА_1 (а.с. 4). Разом з тим, письмові пояснення свідків, долучені до матеріалів справи, а саме осіб, які в день складення протоколу постійно перебували з ОСОБА_1 критично сприймаються апеляційним судом, оскільки інформація наведена в даних поясненнях спростовується безпосередньо особистими пояснення ОСОБА_1 зафіксованими на вищезазначеному відеозапису. При цьому, клопотання щодо виклику даних осіб, з метою повідомлення фактичних обставин подій безпосередньо в судовому засіданні під присягою, ні апелянтом, ні представником апелянтом заявлено не було.

Окрім того слід зазначити також, що згідно положень п. 1.3 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу зобов`язаний знати та неухильно дотримуватися встановлених вимог ПДР України, в тому числі й п. 2.9а щодо заборони керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 , як особа, яка має посвідчення водія, ознайомлена із встановленими обов`язковими для всіх учасників дорожнього руху правилами, відповідно повинен також забезпечувати їх неухильне дотримання та усвідомлювати наслідки їх порушення.

Відносно доводів апелянта щодо неповідомлення останнього про дату та час судового засідання, та як результат розгляду справи за його відсутності, апеляційний суд вважає наведені доводи безпідставними та необґрунтованими, оскільки матеріали справи в свою чергу містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме повістки щодо виклику в судове засідання, направленої особі, яка притягується до адміністративної відповідальності на адресу повідомлену останнім та зафіксовану працівником поліції у відповідний протокол, а саме в графу місце проживання. Зазначена адреса також повідомляється безпосередньо апелянтом в апеляційній скарзі. Відповідно, судом першої інстанції вчинено всі необхідні дії, спрямовані на повідомлення особу про дату та час судового засідання, шляхом відправлення такій особі судової повістки про виклик на адресу його місця проживання, однак дане повідомлення повернулося на адресу суду із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 8). При цьому, зважаючи на ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу, що засвідчено підписом останнього, останньому було відомо щодо проведення розгляду справи відносно нього саме Савранським районним судом Одеської області.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк