ЄУН №337/378/24
Провадження №3/337/272/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Хортицького районного суду м. Запоріжжя Салтан Л.Г, розглянувши матеріали, що надійшли з ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає: АДРЕСА_1 місце роботи : Концерн «МТМ», зварювальник,

за ст. 173-2 ч.2 КУпАП суд,

В С Т А Н О В И В :

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 890023 від 10 січня 2024 року «8 січня 2024 року о 21-00 год, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 під час сімейної сварки з дружиною ОСОБА_2 , ображав останню нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, суду пояснив, що вони з дружиною є внутрішньо переміщеними особами, винаймають однокімнатну квартиру. Дружина не бажає працювати, хоча така можливість є. Для цього приїхала до них його мати, яка здатна надати допомогу. Дружина зловживає алкогольними напоями, що приводить до частих сварок у сім`ї. 8 січня 2024 року він об 17-00 год прийшов з роботи, дружина вже була напідпитку. Ввечері він вже заколихав дитину, дитина вже майже заснула, але дружина його розбудила. Син почав плакати, його не можливо було заспокоїти. Дружина вела себе неадекватно, кричала. Він викликав поліцію, приїхала поліція, на дружину склали адміністративний протокол, їй виписали припис. Через два дні чомусь на роботу приїхали поліціанти та склали протокол відносно нього. Жодних насильницьких дій в той день він не вчиняв, взагалі є потерпілим від дій дружини. Можливо, він щось і відповів їй, але виключно після її образ.

Адвокат Середа Д.М. просить провадження закрити у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення у діях його підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_2 , допитана за правилами допиту свідка, суду пояснила, що вони з чоловіком мешкають в одній квартирі. Чоловік часто чіпляється до неї, контролює її дії. Він без її згоди запросив пожити з ними його матір. ЇЇ життя стало нестерпним. Чоловік постійно ображає її, б`є. 8 січня 2024 року, захворіла дитина. Вона зверталася до сімейного лікаря, дитині було призначене лікування. Після роботи прийшов чоловік, який став розпитувати: як вона добиралася до лікаря, що призначено дитині, що з ліків вона вже давала та інше. Дитина спала днем до 16-00 год, тому вкладатися на ніч об 20-00 год. не хотіла. Чоловік почав заколихувати сина на руках, син плакав. Вона просила дати сину можливість подивитися мультфільми, після чого він засне. Чоловік не захотів її слухати. Вона сіла у крісло, дитина не заспокоювалася. Вона знову сказала, що рано його вкладати, на що чоловік висловився на її адресу «Заткнися. Я батько, знаю як краще». Вона зробила йому зауваження, у відповідь він її «послав» подальше. Вона йому відповіла, на що він викликав поліцію. Поліція приїхала, відібрала пояснення, склала адміністративний протокол. Вона також написала заяву на чоловіка. Чоловік постійно її обмовляє, а сам проявляє до неї жорстокість.

Адвокат потерпілої Клєц Т.В. просить притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за скоєне.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 8 січня 2024 року в вечірній час вони отримали виклик щодо конфлікту між подружжям ОСОБА_1 . Поліцію викликав ОСОБА_1 відносно своєї дружини. На місці вони спілкувалися з ОСОБА_2 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив стійкий запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка. ОСОБА_1 скаржився, що дружина у стані сп`яніння не дає заснути хворій дитині. ОСОБА_2 скаржилася на чоловіка, наполягала на написанні заяви відносно нього. Оскільки дружина перебувала у стані сп`яніння, мати ОСОБА_1 стверджувала, що дружина все вигадує. Підстав для складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 не було. Відносно ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол за насилля у сім`ї, заповнено форму оцінки ризиків , визначено високий рівень небезпеки. ОСОБА_2 написала свою заяву відносно чоловіка, яку вони передали черговому ВП №5.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 , наприкінці грудня вона приїхала до їхньої родини за проханням сина, щоб вплинути на її дружину, яка зловживала алкогольними напоями. 8.01.2024 року невістка вживала алкоголь на балконі, дитина захворіла. Десь об 20-00 год. вин заколихав сина, вклав його спати, однак невістка навмисно розбудила сина, дитина плакала. Між сином та невісткою почалася варка, під час якої остання ображала сина неписемними виразами, у зв`язку з чим син викликав поліцію. Невістка поводиться неадекватно з чоловіком, ображає, принижує його, неналежно виховує дитину.

Вислухавши покази учасників провадження, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Відповідно до ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності..

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї. Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.2 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Слід зазначити, що перш за все, насильством є застосування силових методів, або психологічного тиску за допомогою погроз, свідомо спрямованих на слабких або тих, хто не може чинити опір, тобто переш за все це будь-яке застосування сили щодо беззахисних. Ознаками домашнього насильства є умисність - тобто наявність в діях наміру, спрямованого на досягнення бажаного результату; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство по відношенню до своєї жертви. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною потреб, інтересів, соціальних установок, планів тощо у свідомості окремої особи, яке виникає в міжособистісних взаємодіях окремих осіб чи груп. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Для конфлікту як способу взаємодії характерним є баланс (рівність) сил між його учасниками, владний баланс (симетричні відносини), що характеризується здатністю кожної зі сторін однаково впливати на процес конфлікту, відносною рівністю фізичних сил, соціально-психологічної адаптованості, соціального статусу, стану здоров`я, ментального розвитку тощо.

Різниця між конфліктом та насиллям, за вчинення якого передбачена відповідальність, полягає у тому, що у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір. При цьому маніпуляції можуть бути як стилем поведінки в конфлікті так і проявами домашнього насильства, як то газлайтинг - певні примушування постраждалої сумніватися в своїй адекватності та/чи в адекватності свого сприйняття навколишнього середовища, віктімблейдинг - явище/поведінка, в основі якої знаходиться звинувачення постраждалої у провокування насильства щодо неї або в тому, що відносно неї було вчинено насильство.

Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, при цьому такі дії повинні викликати у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 між подружжям відсутнє порозуміння, наявне явне зіткнення протилежних інтересів як батьків, їх поглядів, цінностей, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій та ускладнень, в їх відносинах склалася ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, тобто зазначені особи не є залежними одна від одної.

На глибоке переконання суду - 8 січня 2024 року у подружжі ОСОБА_1 мав місце сімейний конфлікт, під час якого подружжя дозволило собі висловлювати на адресу одне одного образи. Жодного доказу щодо дій ОСОБА_1 , які могли б бути спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 , викликати в неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинити емоційну невпевненість, та завдати їй психологічної шкоди не містять. Більш того, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено про можливість завдання ОСОБА_2 діями ОСОБА_1 шкоди її психічному здоров`ю, що є обов`язковою умовою для встановлення об`єктивної сторони правопорушення. У своїй заяві від 8 січня 2024 року ОСОБА_2 просила притягти до відповідальності свого чоловіка, який систематично причиняв їй тілесні та моральні ушкодження протягом року - отже така заява взагалі не містить прохання притягти ОСОБА_1 за дії, що мали місце 8 січня 2024 року.

8.01.2024 року ініціатором виклику поліції був сам ОСОБА_1 , поліціанти, які приїхали за викликом на місце події дійшли висновку щодо наявності в діях саме ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП та зібрали відповідний матеріал.

Сам адміністративний протокол серії ВАВ 890023 відносно ОСОБА_1 складений лише 10 січня 2024 року, тобто з порушенням ч.2 ст.254 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому під час складання адміністративного матеріалу потерпіла ОСОБА_2 10 січня 2024 року надала письмові пояснення, зазначивши, що 8 січня 2024 року у неї виник конфлікт з чоловіком на побутовому ґрунті, під час якого вони лаялися одне на одного неписемними виразами.

Також з матеріалів справи не вбачається і умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого правопорушення, як обов`язкової складової частини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Сам протокол не містить відомостей про наявність в його діях такого умислу.

Отже, обставини викладені у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Отже, встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення обставини не переконують суд у наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя Л.Г. Салтан