Справа № 627/213/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2024 рокус-ще Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Вовк Л. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Валківського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.183-1 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

11.04.2024 до Краснокутського районного суду Харківської області надійшли матеріали адміністративної справи, складеної головним державним виконавцем Валківського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 183-1 КУпАП.

За змістом протоколу № 1 від 13.03.2024 зазначено, що ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців та станом на 29.02.2024 становить 82 812,75 грн , чим порушив ч.12 ст.71 Закону України « Про виконавче провадження» , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.183-1 КУпАП.

Суддя, розглянувши адміністративний протокол та додані до нього докази, вважає, що існують підстави для його повернення до органу, який його склав, через нижчезазначені обставини.

Судом встановлено , що постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 08.04.2024 , протокол про адміністративне правопорушення №1 від 13.03.2024 відносно ОСОБА_1 , складений головним державним виконавцем за ч.2 ст.183-1 КУпАП , повернутий для належного оформлення, в зв`язку з невірною кваліфікацією дій останнього , оскільки особа , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП , згідно постанови Краснокутського районного суду Харківської області від 18.05.2023 , за яке його піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі зазначається суть вчиненого правопорушення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що протокол підписується особою відносно, якої його складено. Згідно частини 3 ст. 256 КУпАП при розгляді протоколу особа, відносно якої він складається, має право подати пояснення і зауваження відносно його змісту, а також може викласти мотиви відмови у підписанні протоколу.

Згідно п.4 Розділу 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, зміст протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення вносяться до протоколу і засвідчуються підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Пояснення та зауваження можуть додаватися до протоколу окремо, про що у протоколі робиться запис.

Відповідно до ч. 3 п. 5 р. III Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне затримання, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне затримання підписано особою, щодо якої його складено.

Проте в протоколі про адміністративне правопорушення №1 від 13.03.2024 маються виправлення , а саме ч.2 ст. 183-1 КУпАП виправлена на ч.3 ст.183-1 КУпАП. , що свідчить про те, що виправлення вносилися згодом після складання та підпису протоколу особою, відносно якої його складено .

Відомості в матеріалах справи ( пояснення , зауваження) , а саме , що виправлення відбувалися в присутності особи , яка притягається до адміністративної відповідальності , відсутні. Крім того, в матеріалах долучених до протоколу , після доопрацювання , відсутні відомості щодо запрошення особи для складання та підписання протоколу, та відповідний акт державного виконавця ,у разі відсутності ОСОБА_1 . Також державним виконавцем змінена самостійно кваліфікація дій ОСОБА_1 з ч.2 на ч.3 ст.183-1 КУпАП без його присутності , що погіршує його становище та він позбавлений права на захист в інкримінованому йому правопорушення .

Відносно викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, суддя вважає за необхідне наголосити на слідуючому.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається зі змісту ст.252,254,255,256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»),заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Частиною 3 ст.183-1 КУпАп пердбачено повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, а саме несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання; несплата аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В протоколі про адміністративне правопрушення від 13.03.2024 взагалі не має посилання щодо повторного протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять як доказ , постанови суду щодо вчинення ОСОБА_1 протягом року адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративніправопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що матеріали та протокол про адміністративне правопорушення слід повернути органу, який його склав, для уточнення фабули правопорушення та надання суду доказів того, що правопорушник викликався для складення адміністративного протоколу. Фабулу правопорушення слід викладати так, щоб було зрозуміло, які конкретно дії правопорушника містять склад адміністративного правопорушення визначеного ст. 183-1 КУпАП, за рішенням якого суду відкрито виконавче провадження, дані особи на користь якої стягуються аліменти, їх розмір, відомості про дитину, для забезпечення інтересів якої мають сплачуватися аліменти, за який період правопорушник має борг, який розмір боргу по аліментним платежам становить заборгованість за 6 місяців та інші дані, які є необхідними для прийняття об`єктивного та обгрунтованого рішення по справі.

Окрім вказаного, у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 , який набрав чинності з 28.08.2018 року, стаття 183-1 КУпАП викладена таким чином, що дії правопорушника мають кваліфікуватися за різними частинами даної статті, при складанні протоколів вказана норма державним виконавцем має бути обов`язково врахована.

Керуючись ст. 7,256,245,278 КУпАП, суддя

у х в а л и л а :

Повернути матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.183-1 КУпАП до Валківського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для належного дооформлення на виконання вимог ст. 256 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Вовк