ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4448/23

30 січня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді ГрипічЛ.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт НОМЕР_1 виданий 26.10.2020 ТСЦ 5621, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2023 року о 22:30 год., в м.Костопіль, на вулиць 24-го Серпня 53, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором СРПП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ААД №280055 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 01.12.2023 о 20:56, в м.Костопіль, на перехресті нерівнозначних доріг вул.24-го Серпня вул.Героїв Крут, водій автомобіля BMW 320D, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталось зіткнення з автомобілем BMW 328і, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні ДТП не визнав, з протоколом не згідний, та пояснив, що оскільки перед виїздом на перехрестя, з його сторони не було попереджуючого знаку про те, що необхідно дати дорогу, то він вважав, що проїжджає через перехрестя рівнозначних доріг.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Артерчук Л.В., в судовому засіданні пояснила, що незважаючи на наявність події, відсутній склад адміністративного правопорушення. Так рухаючись по вул.Героїв Крут в напрямку від школи №6, на перехресті доріг ОСОБА_1 не надав перевагу іншому ТЗ, що рухався по вул.24 Серпня через відсутність попереджувального знаку 2.1 "Дати дорогу", так як вважав дане перехрестя рівнозначних доріг, а тому діяв відповідно до вимог п.16.12 ПДР - на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух . Згідно схеми ДТП знак 2.1 "Дати дорогу" встановлений в зустрічному напрямку, у напрямку руху ТЗ, яким керував ОСОБА_1 , такий знак відсутній і на даний час, що підтверджується відповідними фото, які просила долучити до матеріалів справи.

Вважає, що Костопільська міська рада як орган місцевого самоврядуванння не виконала обов`язок щодо створення спеціалізованої служби, яка повинна здійснювати організацію дорожнього руху на території міста або якщо вона створена, то така служба не виконала покладені на неї обов`язки, що є причиною даної ДТП. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.06.2019 у справі №742/3127/16-ц.

Оскільки матеріали справи не містять достатніх , допустимих та достовірних доказів вини ОСОБА_1 , а поліцейські не встановили належної винної особи в ДТП, просила закрити провадження у справі.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що винним у вчиненні ДТП є саме ОСОБА_1 та просив врахувати, що відразу після ДТП останній домовився про відшкодування шкоди з власниками огорожі, в яку після зіткнення в`їхав потерпілий та пропонував йому домовитись на місці, що свідчить про усвідомлення ОСОБА_1 своєї вини.

Представник потерпілого адвокат Стецюк М.Ю., в судовому засіданні пояснив, що оскільки ОСОБА_1 є неповнолітній і не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, то останній не знає ПДР України, не вивчав їх, і не міг знати про наявність рівнозначних та нерівнозначних перехресть і відповідних попереджувальних дорожніх знаків, чи знаків пріоритету, а тому сам факт, що останній сів за кермо і керував автомобілем не маючи права керування ним, вже є доказом наявності в діях ОСОБА_1 вини.

Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Артерчук Л.В., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Стецюка М.Ю., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надано: протокол про адміністративне правопорушення від 01.12.2023 серії ААД №280055; схему місця ДТП від 01.12.2023, яка підписана всіма учасниками ДТП; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 01.12.2023.

Разом з тим суд приймає до уваги, що на перехресті нерівнозначних доріг, перехрестя вул. 24 Серпня та вул. Героїв Крут, відсутній знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», а саме у напрямку руху ТЗ, яким керував ОСОБА_1 , хоча такий знак розташований з протилежної сторони дороги, що підтверджується схемою місця ДТП від 01.12.2023.

Вказану обставину учасники справи не заперечували.

Суд враховує, що п.16.11 Правил дорожнього руху України передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відтак, будь-який водій, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, зобов`язаний керуватись знаками пріоритету, які вказують на те, що вказане перехрестя є перехрестям нерівнозначних доріг.

У свою чергу, за відсутності знаків пріоритету при виїзді на перехрестя, водій керується іншими вимогами Правил дорожнього руху України, а зокрема п.16.12, який визначає, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

При цьому суд не приймає до уваги доводів потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Стецюка М.Ю., про те, що оскільки ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія та не вивчав Правил дорожнього руху України, то останній не міг знати як поводитись на перехресті, оскільки, сам ОСОБА_1 пояснив, що знає про значення дорожнього знаку «Дати дорогу».

Більше того, суд також враховує ту обставину, що будь-який місцевий водій може володіти інформацією про наявність головної і другорядної дороги на перехресті вул.24-го Серпня вул.Героїв Крут у м.Костопіль та наявність або відсутність попереджувальних про це дорожніх знаків і, відповідно, керуватись таким врегулюванням руху через перехрестя, у тому числі у разі відсутності з тих чи інших причин одного із дорожніх знаків на такому перехресті, а ОСОБА_1 , який проживає у с.Злазне, не має інформації про це і керувався виключно наявною на перехресті ситуацією.

Крім того, судом встановлено, що дорожнє покриття обох вулиць однакове, що також виключало можливість встановити водієві наявність головної та другорядної дороги за відсутності відповідних дорожних знаків.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відтак, особа підлягає адміністративній відповідальності у тому випадку, якщо дії такої особи є, зокрема, винними, тобто вчинені умисно або з необережності.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , умисно або з необережності не надав перевагу в русі ОСОБА_2 , оскільки знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу» перед виїздом на перехрестя відсутній.

Суд рахує, що відсутність знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» перед виїздом на перехрестя, стало причиною ДТП, яка сталася 01 грудня 2023 року о 22:30 год., в м.Костопіль, на вулиць 24-го Серпня 53, за участі автомобіля BMW 320D, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля BMW 328і, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , а відповідальність за відсутність відповідних дорожніх знаків несе спеціалізована організація, чого не було встановлено працівниками поліції підчас оформлення матеріалів про ДТП.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, враховуючи той факт, що при виїзді ОСОБА_1 на перехрестя відсутній дорожній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу», то суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/4448/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч