КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/1584/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Колесніченко М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року в складі судді Первушиної О. С., у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

10.02.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відеозаписи з бодікамер поліцейських судом першої інстанції належним чином досліджені не були, хоча вони містять достатньо доказів відсутності його вини та складу адміністративного правопорушення та доказів порушення його прав з боку представників поліції.

Зазначив, що під час зупинки транспортного засобу поліцейський звернувся до нього : «ОСОБА_1, чого руки трясуться?». Протягом відеозапису видно, що поліцейський під час зупинки не назвав своє звання та прізвище, а лише за його вимогою назвав своє ім`я - ОСОБА_2 , і тільки через півгодини спілкування назвав прізвище, посаду і показав своє службове посвідчення.

З відеозапису вбачається, що підстав для зупинки транспортного засобу йому названо не було. Натомість, побачивши у службовому планшеті відомості про те, що він раніше колись притягався до кримінальної відповідальності, представник влади одразу сказав: «О, цей цікавий», а поліцейський заявив: «Направимо його зараз до нарколога». На його пряме питання про підставу зупинки поліцейський послався на статтю 35 Закону «Про Національну поліцію», без зазначення підстав для зупинки. В подальшому пояснив, що є причини вважати, що водій транспортного засобу може бути причетний до адміністративного чи кримінального правопорушення.

Зазначив, що ні він, ні його транспортний засіб у розшуку не перебувають, щодо нього відкритих кримінальних чи адміністративних проваджень немає. Протягом всієї тривалості відеозапису він чітко розмовляє державною мовою, відсутня сплутаність у мовленні, зіниці не розширені, впевнена хода, точні рухи, будь-які фізичні ознаки наркотичного сп`яніння відсутні.

Судом також не було взято до уваги, що після зупинки транспортного засобу поліцейські за відсутності свідків пред`явили вимогу відкрити багажник та провели поверхневий огляд транспортного засобу. Орієнтовний час, протягом якого поліція його утримувала, склав більше, ніж дев`яносто хвилин, що призвело до неможливості своєчасно дістатися до медичного закладу «Соціотерапія».

Зазначив, що він самостійно звернувся до комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» та 24.06.2023 пройшов медичний огляд, за результатами якого встановлено відсутність ознак сп`яніння.

Один з відеозаписів з бодікамер зазнав монтажу, обрізано фрагмент, в якому поліцейський зазначає, що підставою складення протоколу є те, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, а не за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначив, що в судове засідання були викликані два свідки, з яких з`явився лише один, який надав пояснення, що поведінка ОСОБА_1 була адекватна ситуації, свідомість не була затьмарена, мовлення чітке та розбірливе; свідок не може підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, оскільки він такої відмови не чув. Свідок також показав, що свідки засвідчували протокол саме в частині підтвердження, що він складений стосовно певної особи, а не на підтвердження того, що ця особа перебувала в стані, якому притаманні ознаки наркотичного сп`яніння. Проте, суд невірно відобразив покази свідка в судовому рішенні, виокремивши із загального контексту деякі речення, що призвело до спотворення змісту показів.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Судова повістка, направлена ОСОБА_1 за адресою, яка зазначена ним в апеляційній скарзі, повернулась до суду з відміткою АТ «Укрпошта» про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

ОСОБА_1 також направлено судову повістку в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення за номером телефону, який вказаний останнім в апеляційній скарзі.

За відсутності відомостей про неявку ОСОБА_1 в судове засідання з поважних причин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в його відсутність.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №259822, 24 червня 2023 року о 10 год. 16 хв., в м. Києві по вул. Бродівській, 79А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLVO S60 , номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродний блідий покрив шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який є належним і допустимим доказом, та який свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, який містяться на DVD-диску, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції на блок-посту, причину зупинки обґрунтовано наявністю воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року з наступними змінами, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Не погоджуючись з доводами ОСОБА_1 про безпідставність його зупинки працівниками поліції суд враховує ту обставину, що з метою належного виконання заходів, передбачених Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а саме статей 31 та 32, поліцейський має право зупиняти транспортні засоби та вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

З переглянутого відеозапису вбачається, що при спілкуванні працівниками поліції були встановлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. На питання, чи вживає ОСОБА_1 наркотичні засоби, останній повідомив про те, що «років 8 назад курив марихуану». З огляду на вказані обставини працівником поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, від чого останній відмовився.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показав, що був свідком словесної перепалки між ОСОБА_1 та працівником поліції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказаний свідок також пояснював про адекватність поведінки ОСОБА_1 ситуації, в якій він опинився, а також про те, що він не чув відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, не спростовують доведеність тієї обставини, що підстави для проведення огляду на стан сп`яніння були наявні, проте від вказаного огляду у лікаря-нарколога водій відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що з моменту зупинки до моменту закінчення оформлення протоколу про адміністративне правопорушення пройшов значний проміжок часу, що унеможливлювало водію самостійно дістатися до медичного закладу, є необґрунтованими.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Та обставина, що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд у лікаря-нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», за наслідками якого 04 липня 2023 року лікарем наркологом встановлено діагноз: «тверезий» та складено відповідний Акт медичного огляду, не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення п. 2. 5 Правил дорожнього руху України.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Та обставина, що працівник поліції не представився та пред`явив своє посвідчення одразу після зупинення транспортного засобу не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Доказів того, що проведення поліцейськими поверхневого огляду транспортного засобу ОСОБА_1 були визнані неправомірними суду надано не було.

Висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є правильними.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , встановлено, що останній своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк