ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5326/23 Номер провадження 33/814/270/24Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П, за участі адвоката Павленка О.А., -

розглянувши в судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Павленка Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Октябрського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 11.06.23, о 00:10, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_1 по вулиці Героїв АТО,118/2 в м. Полтаві з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координаційних рухів, порушення мови, виражене тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Павленко Олександр Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити.

Зокрема вказує, що ОСОБА_1 не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, через порушення норм матеріального та процесуального права, а також через поверхневий розгляд справи, нездійснення повного та всебічного, об`єктивного дослідження обставин справи.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 категорично не погоджувався з протоколом про адміністративне правопорушення ААД «045045 від 11.06.2023, також зазначає, що в разі незгоди з протоколом і заперечення вини суд повинен ретельно перевіряти всі доводи й докази та надавати їм правову оцінку.

Також захисник зазначає в апеляційні скарзі, що судом не були прийняті до уваги заперечення щодо неправильного оформлення матеріалів, які грубо порушують чинне законодавство.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2023 року, о 00 год 10 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Героїв АТО, 118/2 в м. Полтаві з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук.

На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 045075 від 11.06.2023(а.с.1); даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.06.2023 складеного о 00:10 годині, яким підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду (а. с. 2), даними відеофайлу на CD-диск, де зафіксовано обстановку на місці зупинки транспортного засобу та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а. с. 4).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, категорично не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення ААД №045045 від 11.06.2023 року, а відтак при наявній незгоді правопорушник з протоколом і запереченні повинен перевіряти всі докази та доводи та надавати їм правову оцінку, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису ОСОБА_1 було повідомлено, що у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів, що вживав (хронологічний відрізок 12:18) в зв`язку з чим було запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я на, що ОСОБА_1 - відмовився (хронологічний відрізок 13:39), надалі працівник поліції наголошував повторно на проходженні, на що ОСОБА_1 -відмовився, працівниками поліції було роз`яснено права. Зазначені факти підтверджуються сукупністю інших доказів у справі, зокрема, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.06.2023 складеного о 00:10 годині, яким підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Доводи захисника, про допущення працівниками поліції процесуальних порушень при складанні протоколу та оформленні документів по справі, не можуть братися до уваги, як підстава для скасування рішення суду, оскільки вони за своїм характером та змістом не спростовують висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Павленка Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Карпушин Г.Л.