ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/2403/23
УХВАЛА

"02" лютого 2024 р. смт. Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., за участі секретаря судового засідання Єрмолаєва О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Смук Михайла Ілліча і особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області Іщенко Інни Миколаївни у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 17220 КУпАП (справа № 187/2403/23), за участі адвоката Смук М.І. і особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

31.01.2024 адвокатом Смук М.І. спільно з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області Іщенко І.М. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 17220 КУпАП, яка обґрунтована незгодою з порядком ведення судового засідання головуючим, що викликало сумнів у ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в неупередженості судді Іщенко І.М.

До початку судового засідання, 02.02.2024 адвокатом Смук М.І. спільно з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано уточнення та доповнення до заявленого відводу судді Іщенко І.М., які доповнено викладом обставин проведення судового засідання 31.01.2024 і правовим обґрунтуванням заявленого відводу.

Адвокат Смук М.І., в судовому засіданні підтримав заявлений відвід та надав пояснення щодо обставин проведення судових засідання 29.01.2024 і 31.01.2024, які на його думку свідчать про упередженість головуючого судді.

ОСОБА_1 підтримав заявлений відвід і пояснення адвоката Смук М.І. надані в судовому засіданні.

Вирішуючи заявлену заяву про відвід, суд виходить з наступного.

14.12.2023 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 17220 КУпАП.

Вказана справа передана на розгляд суддіІщенко І.М.

Справа призначена до судового розгляду на 02.01.2024, а в подальшому на 08.01.2024, 29.01.2024 і 31.01.2024.

Судом досліджено надані заявником аудіозаписи проведених судових засідань.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.

У пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.

Згідно частини 1 статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

З практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Отже, виходячи з того, що в ході проведених судових засідань з розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 17220 КУпАП у заявників, склалося стійке враження в упередженості головуючого судді і таке стійке враження є об`єктивно обґрунтованим побоюванням щодо безсторонності судді, яке з точки зору стороннього спостерігача та є показником неупередженості за об`єктивним критерієм, оцінки наявності підстав для відводу судді. Оцінюючи аргументи, наведені заявниками, суд приходить до висновку, що заявлений відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.15 Кодексу суддівської етики, Бангалорськими принципами поведінки суддів, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.217, ст.221 КУпАП України, ст. 75, 80-82 КПК України,

Постановив:

Заяву адвоката Смук Михайла Ілліча і особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області Іщенко Інни Миколаївни у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 17220 КУпАП (справа № 187/2403/23), задовільнити.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 17220 КУпАП (справа № 187/2403/23) передати до канцелярії Петриківського районного суду Дніпропетровської області для визначення головуючого по справі автоматизованою системою документообігу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05.02.2024 о 13:00 годині.

Суддя В. О. Говоруха