Справа № 355/383/23
Провадження № 3/355/2/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року суддя Баришівського районного суду Київської області Троценко Т.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з відділення поліції №1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 09.02.2023 року о 02 год. 00 хв. в смт. Баришівка по вулиці Софіївській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем CITROEN C5 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, зміни забарвлення шкіряного покриву). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в скоєному адміністративному правопорушенні не визнав, та пояснив, що він зі своїм товаришем стояли біля під`їзду його будинку розмовляли. Оскільки на вулиці було холодно вони вирішили сісти до автомобіля який стояв на стоянці. Одразу після того як вони сіли до автомобіля, до них під`їхали працівники поліції. Автомобілем він не керував а лише знаходився в ньому, від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся.

Викликані до суду працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Адвокат Горбовий В.А. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття адміністративної справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Підставою для закриття вважає численні порушення норми чинного законодавства при складанні протоколу.

Заслухавши ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Горбового В.А., вивчивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до них матеріалах, переглянувши лазерний диск із записом з боді камери поліцейського, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність, між іншим, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №184335 адміністративне правопорушення ОСОБА_1 полягає в порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП. Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до наданих в матеріалах справи відеозаписів та інших доказів не встановлено, що транспортний засіб був приведений в рух ОСОБА_1 і що саме ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, не зафіксовано обставин руху та зупинки транспортного засобу, що ставлять під сумнів доведеність зібраними доказами самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та, як наслідок, наявність складу адміністративного правопорушення.

Належних і допустимих, достатніх доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення, які б підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в матеріалах справи - відсутні.

Обов`язковість належності такого елементу як керування особою транспортним засобом до предмету доказування, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП у разі відсутності такого елементу, зазначають Апеляційні суди, зокрема у справах №137/736/22, №552/2083/22, № 716/1116/22 та інших.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування, який застосовується при оцінці доказів.

Як зазначено працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, під час проведення огляду здійснювалась відеофіксація.

Пунктом 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису встановлено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення публічної безпеки і порядку.

При цьому, відповідно до п.5 розділу 2 Інструкції включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Однак, відеозапис наданий працівниками поліції і наявний в матеріалах справи не можливо оглянути, оскільки він не відображає всіх дій від початку (рух та зупинки транспортного засобу, якщо така була) до закінчення (складання протоколу про адміністративне правопорушення), а відтак являється неналежним доказом.

Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису який додано до матеріалів судової справи взагалі не можливо оглянути і зрозуміти, що саме, ким і коли на ньому записано.

Про належність та недопустимість відеозапису оформлення адміністративного правопорушення, як доказу по справі, якщо він є неповним та небезперервним наголошують Апеляційні суди, зокрема у справах №498/769/22, №489/7045/21.

З огляду на викладене, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , і додані до нього матеріали, містять завідомо неправдиві відомості та протирічить інформації, яка зафіксована на відеозаписах з боді камер працівників поліції.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп 'яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп 'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 2 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння лише за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оформлений 29.02.2023 року працівниками поліції на місці зупинки авто, містить перелік ознак сп`яніння, які начебто були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

Як вбачається з відеозапису з боді камер працівників поліції який оглянуто в судовому засіданні, відомості щодо наявності в ОСОБА_1 ознак сп`яніння, зазначених в акті, не відповідають дійсності, що свідчить про необережне або навмисне внесення працівниками поліції до документу неправдивих відомостей.

Вказане ставить під сумнів наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а відтак законності проведення огляду останнього на стан сп`яніння, та як наслідок і складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали не містять даних про наявність підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, привів в рух автомобіль, перебував в стані алкогольного сп`яніння та підлягав огляду в порядку передбаченому законом.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Також Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішень Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (додаток №8) (з відсилання на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини: п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, 247, 268, 276, 277, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Баришівського районного суду Т. А. Троценко