Провадження № 33/801/104/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що поліцейські не застосовували технічні засоби відеозапису, а наявні матеріали відеозапису не містять запису огляду поліцейським на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не містять відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Також відеозапис не містить факту зупинки транспортного засобу. Відеозйомка повинна вестися безперервно до її завершення. Свідки при огляді на стан сп`яніння для підтвердження факту ймовірної відмови від проведення огляду в закладі охорони здоров`я не залучалися. Судом не взято до уваги та визнано неналежними доказами ще два випадки його зупинення, а саме висновки закладів охорони здоров`я від 17.10.2023 та від 14.11.2023, в яких зазначено, що він був тверезим на момент огляду. Рапорти поліцейських не можуть бути доказами у справі. Його не відсторонювали від керування транспортним засобом. Направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я йому не надавали.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, мотивуючи тим, що вперше апеляційну скаргу ним було подано 27.12.2023, яка згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 09.10.2024 була повернута через відсутність витягу з договору про надання правової допомоги, засвідченого підписами сторін. Оскільки вдруге апеляційну скаргу ним подано без зволікань вважає, що наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Крім того зазначає, що копію постанови отримано захисником лише 05.01.2024.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято 18.12.2023 та цього ж дня захисник ОСОБА_1 написав заяву про видачу йому копії постанови (а.с.32-35).

Вперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 27.12.2023, в межах визначеного законом строку на апеляційне оскарження, однак, постановою Вінницького апеляційного суду від 09.01.2024 апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_1 через відсутність документів, які підтверджують повноваження захисника (а.с.39-49, 52).

Копію постанови отримано захисником ОСОБА_1 04.01.2024, про що свідчить відмітка на постанові суду.

10.01.2024 ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.55-69).

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 усунуто недоліки апеляційної скарги, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2023 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З положень вимог ст. 245, 251, 252 КУпАП слідує, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №431296, складеного поліцейським взводу №1 роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Вращуком Д.О., 07.10.2023 об 00 год. 40 хв. в м.Вінниці по вул. Сергія Зулінського, 46, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FORD, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, (неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; рапортом поліцейського Ващука Д.; наданими в судовому засіданні поясненнями поліцейського Ващука Д.О. та ОСОБА_3 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння.

Однак, такий висновок суду першої інстанції зроблений за неповного з`ясування обставин даної справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що наявні в матеріалах справи матеріали відеозапису не містять моменту його огляду поліцейським на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не містять відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду врегульована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735.

Пунктом 6 розділу І цієї Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У пункті 12 розділу ІІ Інструкції зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тобто для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій направляється до закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103).

Тобто протокол про адміністративне правопорушення у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони повинен складатися поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - в присутності двох свідків.

Суд першої інстанції не брав до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1 наявний в матеріалах справи відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського та не навів мотиви його відхилення.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі з портативного відеореєстратора не зафіксовано процедури складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, як і взагалі не зафіксовано факту пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Поліцейським не надано цілісного відеозапису, а він містить в собі окремий вибірковий файл, на якому лише зафіксовано, як поліцейський надає ОСОБА_1 протокол для підпису і повідомляє, що суд встановить, чи керував останній транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння і чи підлягає він відповідальності. Такі роз`яснення суперечать обставинам відмови ОСОБА_1 від проходження огялду.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №431296 від 07.10.2023 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив «відмовився, бо змерз та поспішав до комендантської години, ранком треба рано їхати».

Як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні при перегляді апеляційної скарги, він відмовився не від проходження огляду, а від надання пояснень по суті правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки зазначені у ньому відомості щодо відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння суперечать встановленим фактичним обставинам справи та не відповідають дійсності.

Наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 07.10.2023 не свідчить про те, що ОСОБА_1 направлявся до закладу охорони здоров`я для проведення огляду та що він відмовився від проведення такого огляду.

Рапорт працівника поліції не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Надані в судовому засіданні пояснення поліцейських також не можуть братися до уваги як докази, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи, а відтак є надуманими, тим більше поліцейські є зацікавленими особами в тому, щоб виправдати свої дії.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст.62 Конституції України).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Встановивши вказані вище обставини та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що матеріали даної справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За вказаних обставин, надавати оцінку решті доводам апелянта не має правового значення.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме об`єктивна його сторона.

Враховуючи викладене, наявні підстави для скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало