Справа № 513/278/23
Провадження № 3-зв/513/1/24
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Реу Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата заяву захисника Реу Г.В. про відвід судді Рязанової К.Ю. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

в провадженні судді Саратського районного суду Одеської області Рязанової К.Ю. перебуває справа № 513/278/23 стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП.

09 лютого 2024 року у судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Реу Г.В. заявив відвід головуючому судді Рязановій К.Ю. з підстав недовіри до неї.

Відвід обґрунтовано тим, що під час розгляду справи суддею вирішено питання про допит працівників поліції, які складали протокол. Однак в подальшому суддя Рязанова К.Ю. в судовому засіданні оголосила, що вони не з`являються за викликами до суду та перейшла до завершення розгляду справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 09 лютого 2024 року, головуючим суддею з розгляду заяви про відвід визначено суддю Бучацьку А.І.

Заслухавши захисника Реу Г.В. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши заяву, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Статтею 23 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожному гарантується захист його прав і свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують процесуальний порядок розгляду заяв про відвід (самовідвід) судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Рішенням Ради суддів № 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Згідно з ч. 7ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що при вирішенні питання про відвід судді, заявлений у даній справі про адміністративне правопорушення, необхідно застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та, при розгляді заяви про відвід суду слід керуватися положеннями КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Розглядаючи заяву про відвід, суддя звертає увагу, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на небезсторонність та упередженість судді. Тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він невмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Стаття 75 КПК України містить перелік підстав для відводу судді, які виключають участь судді у провадженні, жодної з яких не наведено. Інших даних, які б свідчили про обґрунтовані сумніви в неупередженості судді, не встановлено.

Європейський суд з прав людини при вирішенні справи «Білуха проти України» у пункті 49 рішення від 09 листопада 2006 року (заява № 33949/02), з посиланням на свою усталену практику зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, пункт 42).

Пункт 50 цього рішення вказує, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

А у пункті 52 щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватись, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Тобто, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду.

Заявлений відвід судді Рязановій К.Ю. не містить фактичних та підтверджених даних про існування обґрунтованих сумнівів в її неупередженості.

Інших мотивів або будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду справи, з пояснень учасників та доводів заяви про відвід не вбачається.

Таким чином, враховуючу сталу практику Європейського суду з прав людини, беручи до уваги зміст заяви про відвід та його підстави, ураховуючи недоведеність заявником наявності безсторонності чи упеердженості судді, відсутність будь-яких достовірних відомостей про існування її прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи, суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні заяви захисника Реу Г.В. про відвід судді слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81КПК України,ст.ст. 7,284 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Саратського районного суду Одеської області Рязанової Катерини Юріївни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 513/278/23 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Бучацька