12.02.2024 227/21/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №908111 від 22.12.2023 року вбачається, що 22.12.2023 року о 10.20 год. гр. ОСОБА_1 порушив правила торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, а саме здійснив торгівлю з рук пачки сигарет марки «Marlboro» за ціною 50 грн. за адресою: м. Добропілля, м-н Сонячний, 27, на стоянці для автомобілів, чим порушив вимоги п. 11 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Туренко Д.О. не з`явились, але від останнього на адресу суду надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження, де також просив розглянути справу у їх відсутність.

Клопотання обґрунтовано тим, що протокол та матеріали, які долучені до нього складено з чисельними порушеннями вимог нормативно-правових актів та законодавства України. У протоколі про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що диспозиція ч. 1 ст. 156 КУпАП є бланкетною, не зазначено, яку саме норму та якого Закону порушено, і як наслідок не викладено суть самого адміністративного правопорушення. Правопорушення не викладено в тому об`ємі, який дає підстави зробити висновок про те, що мала місце подія правопорушення та поза розумним сумнівом доводить наявність в діях особи складу інкримінованого їй діяння. Статтею 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлюється відповідальність лише за: «продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння». Відповідальність за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку взагалі вказаною статтею не передбачена. Огляд місця події проведений 22.12.2023 року був проведений не уповноваженою на це особою в порушення вимог як КУпАП, так і КПК України, а тому інформація (предмети, речі), отримані в результаті його проведення, є доказами, що отримані НЕ у визначеному законом порядку, а тому є недопустимими. В фабулі протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не вказано особу, якій було начебто реалізовано тютюнові вироби. В поясненнях доданих до протоколу про адміністративне правопорушення свідок ОСОБА_2 взагалі не вказує на ОСОБА_1 , як на особу яка здійснювала продаж тютюнових виробів. Адвокат зазначив, що санкція ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає в якості обов`язкового додаткового адміністративного стягнення конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, однак у протоколі, так само і в долучених до протоколу матеріалах, не зазначено місце зберігання отриманих від продажу грошових коштів, що свідчіть взагалі про відсутність події адміністративного правопорушення. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ОСОБА_3 вважає, що суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях, а ОСОБА_1 не є особою, яка займається підприємницькою діяльністю. Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останнього у розумінні ст. 251 КУпАП. Зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а тому просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, письмове клопотання адвоката Туренко Д.О., приходжу до висновку, що вказане провадження підлягає закриттю виходячи з такого.

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналіз статті 256 КУпАП свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено, що «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції…».

Таким чином, особа, якій висунуте звинувачення, повинна бути детально поінформована про його причину, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення останнього, а також про його характер, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №908111 від 22.12.2023 року, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Частина 1 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

В протоколі зазначено склад адміністративного правопорушення як «22.12.2023 року о 10.20 год. гр. ОСОБА_1 порушив правила торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, а саме здійснив торгівлю з рук пачки сигарет марки «Marlboro» за ціною 50 грн. за адресою: м. Добропілля, м-н Монячний, 27, на стоянці для автомобілів, чим порушив вимоги п. 11 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП».

Тобто з наведеного вбачається, що описані фактичні обставини (дії особи, які ставлять у провину) дають підставу вважати, що вони підпадають під ознаки правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 156 КУпАП, оскільки свідчать, що ОСОБА_1 торгував тютюновими виробами з рук.

В той же час коли в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 156 КУпАП, тобто за роздрібну або оптову торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Вказане свідчить, що суть описаного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 є незрозумілою та суперечливою і не дає суду чіткого розуміння в чому ж саме обвинувачують його, чи то в торгівлі сигаретами без марок акцизного збору (ч. 1 ст. 156 КУпАП), чи то в торгівлі сигаретами з рук (ч. 3 ст. 156 КУпАП).

Крім того ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в редакції, яка була чинна на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, не містила п. 11.

Суд зазначає, що за для можливості притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення суд повинен чітко розуміти в чому обвинувачують особу. Відсутність чіткого, конкретизованого обвинувачення унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки суд перевіряє факти, які підлягають оцінці лише в межах обвинувачення.

В протоколі також відсутні будь-які дані щодо отримання ОСОБА_1 грошей від продажу сигарет, тобто виручки, яка відповідно до ч. 1 ст. 156 КУпАП повинна бути конфіскована, у разі визнання особи винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення не додано пояснень свідків, які б могли бачити та засвідчити факт продажу ОСОБА_1 тютюнових виробів.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 22.12.2023 року не можливо встановити, яка саме особа здійснила йому продаж сигарет.

Тобто в судовому засіданні взагалі не можливо встановити, чи дійсно ОСОБА_1 здійснював продаж тютюнових виробів, тобто факт купівлі (продажу) тютюнових виробів жодним чином не підтверджено, оскільки фіксації обставин вчинення правопорушення за допомогою відеозапису не здійснювалося.

Інші докази, які б підтверджували торгівлю ОСОБА_1 тютюновими виробами, відсутні.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно припускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вийде за межі обвинувачення та вдасться до припущень, що неприпустимо враховувати при доведеності вини особи з огляду на гарантування кожному обвинуваченому можливості засудження виключно при доведеності вини поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в матеріалах справи маються вагомі розбіжності, а у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 156, 221, 247 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 156 КУпАП провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Речові докази, які вилучені у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно протоколу огляду місця події від 22.12.2023 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Любчик