КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

28 березня 2024 року

м. Київ

провадження № 33/824/1705/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,

за участі ОСОБА_1 , захисника Харчука Олександра Петровича,

прокурора - не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Харчука Олександра Петровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області

в складі судді Поповича О.В.

від 12 лютого 2024 року,

у справі №362/8206/23 Васильківського міськрайонного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України

громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України,

проживає за адресою: АДРЕСА_1

працює пожежним рятувальником 54-ОПРП смт. Коцюбинське,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 80 коп.

На дану постанову захисник Харчук О.П., що діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення, закрити адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням та не відповідає обставинам справи, а тому не може бути належним та допустимим доказом. Вказував, що співробітники поліції не проводили огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ Держспоживстандартом, а склали відносно ОСОБА_1 протокол за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху. Протокол серії ААД № 198249 було складено співробітниками поліції ще до пред`явлення вимоги щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки з протоколу вбачається що його було складено о 13 год. 08 хв. 11 грудня 2023 року, у той час коли, на відеозаписі вимога була пред`явлена о 13 год. 12 хв. Пояснення ОСОБА_1 , узгоджуються із показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторона захисту стверджує, що у ході спілкування з працівниками поліції, останні спровокували ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, шляхом висловлювання в його бік погроз та повідомлення йому проте, що він має повноцінне право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Харчук О.П. та ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали з підстав та доводів, викладених в ній.

ОСОБА_1 пояснив, що 11 грудня 2023 року близько 12 год. 00 хв. автомобіль під його керуванням був зупинений співробітниками патрульної поліції. Після зупинки транспортного засобу в ході спілкування із співробітниками патрульної поліції, останні без перевірки у нього ознак сп`яніння запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він / ОСОБА_1 / будучи абсолютно тверезий відразу погодився. Після отримання згоди на проходження огляду, ОСОБА_1 та співробітники поліції направилися на службовому автомобілі до закладу охорони здоров`я в м. Васильків. Проте, по дорозі працівники поліції зупинилися та наказали щоб він / ОСОБА_1 / вийшов зі службового авто, після цього працівники поліції надали ОСОБА_1 . ємність (паперовий стакан) та пред`явили перед ним вимогу надати зразки біологічного середовища у вигляді сечі для проведення експрес тесту на наркотики. ОСОБА_1 намагався з`ясувати у поліцейських чи є у них повноваження на проведення відповідних тестів, однак йому в категоричній формі відмовилися будь-що пояснювати. Після цього, він будучи абсолютно тверезий погодився здати сечу. В подальшому співробітники поліції помістили до паперового стакану тест та через декілька хвилин почали висловлювати в його бік погрози того, що якщо він не відмовиться на камеру від проходження огляду на стан сп`яніння то вони посприяють у тому щоб лікар-нарколог за результатами огляду на стан сп`яніння склав висновок згідно, якого він / ОСОБА_1 / перебуває у стані наркотичного сп`яніння навіть якщо такий стан підтверджено не буде, а також почали висловлювати погрози евакуації транспортного засобу на штраф майданчик та вказувати, що він має повноцінне право на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього, ОСОБА_1 та співробітники поліції повернулися на місце зупинки транспортного засобу де перед ним було повторно пред`явлено вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння, на що він / ОСОБА_1 / під дією на нього тиску відмовився.

Представник прокуратури у судове засідання не прибув.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 грудня 2023 року о 13:00 в с. Данилівка, Фастівського району, Київської області по вул. Квітнева водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot 307, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук) та від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Визнаючи винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України та накладаючи адміністративне стягнення у даній справи, суд першої інстанції виходив з того, що винність ОСОБА_3 та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення повністю підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: самим протоколом про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2023 року серії ААД № 198249, актом огляду на стан наркотичного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, рапортом, розпискою ОСОБА_4 від 11 грудня 2023 року, а також диском із відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), що був досліджений у судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, йому було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння; він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладу, послався на те, що треба відвезти знайому додому.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП України.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 1.2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 1.4 розділу І Інструкції, є: ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС 07.11.2015 № 1395) огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до розділу ІІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до п.5 розділу ІІ та п.п.1,2 п.1 розділу VІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Підпунктами 1, 2 п.1 розділу VI вказаної інструкції визначено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються, зокрема, самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Відповідно до п. 6 розділу Інструкції дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку.

Апеляційним судом встановлено, що складений 11 грудня 2023 року протокол про адміністративне правопорушення від серії ААД № 198249 не містить відомостей щодо технічних засобів, якими був здійснений відеозапис, копія якого у подальшому була долучена до адміністративного матеріалу, переданого на розгляд суду.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, відомості у тому числі про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

На порушення ч.2 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова суду першої інстанції не містить відомостей щодо технічних засобів, якими був здійснений відеозапис. Водночас, диск із відеозаписом, що долучено до адміністративного матеріалу, судом першої інстанції прийнято як належний доказ без встановлення джерел його походження.

На диску із відеозаписами, долучений до матеріалів справи (а.с 6), вміщені два відеофайли.

Перший відеозапис із назвою «ОСОБА_1» створений за допомогою копіювання з екрану відеозапису, що відтворюється, на інший технічний пристрій (CamRip).

При перегляді відеозапису в судовому засіданні, апеляційним судом встановлено, що відеозапис створений із намагання приховати дату та час, що відтворюються в оригінальному відео на іншому технічному пристрої. Наприкінці відео залишився неприхованим час 12 год 20 хв. Відео є записом із стаціонарного реєстратора службового транспортного засобу поліції та фіксує рух службового автомобіля поліції, за транспортним засобом «Peugeot 307, номерний знак НОМЕР_1 . На відео зафіксований момент зупинки транспортного засобу «Peugeot 307» номерний знак НОМЕР_1 на узбіччі о 12 год 20 хв.

Другий відеофайл із назвою «ОСОБА_1» є відеозаписом з портативного відеореєстратора (нагрудної відеокамери), обставин, що відбувались 11 грудня 2023 року з початком о 13 годині 10 хв., тривалість запису - 0:03:05.

Отже, відеозапис не є непереривним - розрив у часі між відеозаписами «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1» становить біля 48 хв.

На другому відеозаписі зафіксована розмова інспектора поліції із ОСОБА_5 , якому повідомляється, що причиною зупинки є непристебнутий ремінь безпеки.

Особа ОСОБА_3 встановлюється із його слів, документи, що посвідчують особу, право керування транспортним засобом та документи на транспортний засіб інспектором поліції не запитуються та не перевіряються.

Водночас, інспектор поліції запитує про самопочуття ОСОБА_5 , чи достатньо він відпочиває, та просить простягти руки.

На відеозапису поведінка ОСОБА_1 відповідає обстановці, надає відповіді, кінцівки рук не тремтять, розмова чітка.

Не вчиняючи будь яких дій відповідно до п. 6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що можуть співвідноситися із виявленням реакції зіниць на світло, інспектор поліції доходить висновку, що звужені зіниці очей ОСОБА_1 не реагують на світло.

Виснувавши про наявність ознак наркотичного сп`яніння, інспектор поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я в м. Васильків. Після відмови ОСОБА_1 , інспектор поліції повідомляє про необхідність складання протоколу.

Відеозапис складання протоколу та його вручення ОСОБА_5 на диску, що долучений до матеріалів справи відсутній.

Отже, транспортний засіб «Peugeot 307, номерний знак НОМЕР_1 був фактично зупинений 11 грудня 2023 року о 12 год 20 хв. Про причину зупинку Корнілову повідомлено через 48 хв, об 13 год 11 хв.

Ураховуючи, що відеозапис не є суцільним, розрив у часі становить 48 хв, суд приймає до уваги свідчення свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була допитана в судовому заданні 14 березня 2024 року та повідомила, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 поліція зупинила біля 12 год 00 хв, працівники поліції після нетривалої розмови посадили ОСОБА_1 до службового автомобіля і поїхали. Після повернення ОСОБА_1 сів до автомобіля «Peugeot 307», але знов підійшов інспектор поліції і попросив вийти його з машини. Через певний час вона вийшла із автомобіля, але інспектор поліції наказав їй повернутися до авто. Змісту розмови вона не чула.

На 0:02:35 відеозапису2, оглянутому апеляційним судом, зафіксовано, як ОСОБА_2 виходить із автомобіля. На 0:02:38 інспектор поліції, який у цей час роз`яснює ОСОБА_1 права, наказує ОСОБА_2 присісти до автомобіля.

Позбавлення ОСОБА_2 можливості бути присутньою під час складання протоколу про адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_5 є порушенням принципу гласності та відкритості адміністративного провадження, та на переконання суду свідчить про намагання представників поліції уникнути свідків обставин, що відбулись після зупинки автомобіля «Peugeot 307» під керуванням ОСОБА_1 .

Відсутність 48 хв відеозапису на диску, що долучений до адміністративного матеріалу, узгоджуються із свідченнями ОСОБА_2 , та поясненнями ОСОБА_5 про те, що він та співробітники поліції спочатку направилися на службовому автомобілі до закладу охорони здоров`я в м. Васильків, але під тиском співробітників поліції від погодився повернутися на місце зупинки транспортного засобу та оформити відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно відеозапису2-«ОСОБА_1» автомобіль під керування ОСОБА_5 «зупинено» о 13 год 11 хв, та у подальшому повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення о 13 год 13 хв.

Ураховуючи, що зафіксований у протоколі серії ААД № 198249 від 11 грудня 2023 року час складання - 13 год 08 хв, та час керування ОСОБА_5 транспортним засобом - 13 год 00 хв, передують часу «зупинки» транспортного засобу (13 год 11хв) та повідомленню про складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (13 год 13 хв), зафіксованих на портативному відеореєстраторі інспектора поліції, суд доходить висновку про те, що протоколом зафіксована подія, яка на час його складання була відсутня.

Процедура встановлення особи ОСОБА_1 та перевірки документів відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» на відеозаписах відсутня. Долучені до матеріалів справи відеозаписи подій від 11 грудня 2023 року, не відповідають вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису» та спотворюють фактичні обставини.

Отже протокол серії ААД № 198249 від 11 грудня 2023 року, складений щодо громадянина, особу якого на час складання встановлено не було.

Постановою апеляційного суду від 14 березня 2024 року з відділення поліції № 3 Фастівського РУП ГУНП України в Київській області було затребувано оригінали відеозаписів із стаціонарного та портативних відеореєстраторів, на яких зафіксовано факт/зупинки транспортного засобу автомобілем «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 , та процедуру оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП 11 грудня 2023 року в с. Данилівка, Фастівського району, Київської області на автодорозі М38 поблизу вулиці Квітнева.

На момент перегляду справи апеляційним судом витребуваний відеозапис, повідомлення про технічну неможливість його надання, суду не надійшли.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.). Обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

У мотивувальної частини Рішення від 22 грудня 2010 р. № 23-рп/2010 Конституційний Суд України зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4).

Отже презумпція невинуватості, крім кримінального процесу, підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення та означає, що всі сумніви стосовно події порушення та винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Протокол серії ААД № 198249 від 11 грудня 2023 року, складений щодо громадянина, особу якого на час складання встановлено не було та про подію, яка на момент його складання не відбулася.

З огляду на наведене апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, з огляду на що, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження закриттю з підстав визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Харчука Олександра Петровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2024 року скасувати.

Провадження у справі закрити п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Євграфова Є.П.