Провадження 3/127/5700/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від ВАП УПП у Вінницькій області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

11.07.2023 поліцейським взводу № 2 роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Маликом О.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 117086. З даного протоколу вбачається, що «11.07.2023 о 01 год. 45 хв. у м. Вінниця по вул. Костянтина Василенка, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився під час безперервної відеофіксації № 468626; 468813», тим самим ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Водночас, в судове засідання з`явилась захисник ОСОБА_1 адвокат Кашпрук Т.В., яка подала до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 наразі проходить лікування в КПН «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. Ющенка ВОР».

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Кашпрук Т.В., суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони.

Судом встановлено, що справа перебуває в провадженні суду з 17.07.2023, і судові засідання по справі були неодноразово відкладені як за клопотаннями ОСОБА_1 , так і його захисників у зв`язку із перебуванням на лікуванні, за сімейними обставинами, заміною захисника, необхідністю ознайомлення із матеріалами справи тощо. Суд вважає, що такі дії свідчать про явно умисне затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

Судом прийнято до уваги, що ОСОБА_1 забезпечив в засідання явку свого захисника, повноваження його не обмежені і який не позбавлений надати суду докази та відповідні пояснення по справі.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами, що перешкоджає розгляду справи у встановлені ст. 277 КУпАП строки з метою уникнення відповідальності.

Тому, враховуючи вищевикладене, дотримання судом прав та процесуальних гарантій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також положення ст. 268 КУпАП, суд постановив відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Кашпрук Т.В. про відкладення судового засідання та провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участю її захисника.

Клопотання про забезпечення та/або витребування доказів, ні від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні від її захисника, до суду не надходили.

Водночас, захисником ОСОБА_1 адвокатом Кашпрук Т.В. в судовому засіданні було заявлено ряд клопотань, а саме: про виклик в судове засідання працівників поліції для надання особистих пояснень; про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 служби в лавах Збройних Сил України; про виклик в судове засідання осіб, які фігурують на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Заслухавши клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кашпрук Т.В. про виклик в судове засідання працівників поліції для надання особистих пояснень та «інших осіб, які фігурують на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи», суд дійшов до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Захисником належним чином необґрунтовано необхідність виклику працівників поліції та невстановлених осіб.

Водночас, суд виходить з того, що працівник поліції, оформлюючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, вказує місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлені порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав і обов`язків.

Також судом враховано, що працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не може бути об`єктивним свідком, адже є зацікавленою особою, у зв`язку із чим його свідчення є недопустимими доказами у справі.

Відповідно, необхідність надання особистих пояснень працівником поліції в засіданні, судом не встановлена, а захисником необґрунтована.

Щодо виклику в якості свідків «інших осіб, які фігурують на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи», то судом звернуто увагу на те, що відповідно до ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Із матеріалів справи не вбачається, що під час фіксування правопорушення були присутні свідки цієї події. Даних про те, що будь-якій іншій особі відомо про обставини, що підлягають з`ясуванню, не надано.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Суд зауважує, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Отже, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кашпрук Т.В. про виклик в судове засідання працівників поліції для надання особистих пояснень та «інших осіб, які фігурують на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи», суд дійшов до наступного висновку.

Заслухавши клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кашпрук Т.В. про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 служби в лавах Збройних Сил України, суд дійшов до наступного висновку.

Судом прийнято до уваги, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі триває.

Відповідно до довідки № 2961 від 24.11.2023, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (у редакції, чинній на час розгляду заяви) (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Таким чином, згідно пункту 12 Положення суд дійшов висновку, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Крім того, наявна в матеріалах справи довідка не містить відомостей про те, що військова частина у складі Збройних Сил України, в якій проходить службу ОСОБА_1 , переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на території України, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження.

Отже, самі по собі довідки та накази про перебування особи на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо.

Таким чином, оскільки наявна в матеріалах справи довідка не містить інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, не надано належного підтвердження його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Крім того, судом звернуто увагу на те, що під час розгляд даної справи інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Кашпрук Т.В., повноваження якої, як вбачається із матеріалів справи, не обмежені, що свідчить про можливість ОСОБА_1 захистити свої інтереси під час розгляду справи та не порушити його прав в ході судового розгляду.

Інші обґрунтовані підстави для відкладення розгляду справи судом не встановлені.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кашпрук Т.В. вказала, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає та просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з порушенням працівниками поліції порядку огляду особи, яка є військовослужбовцем, встановленого ст. 2661 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Кашпрук Т.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає адміністративна відповідальність.

Судом встановлено, що 11.07.2023 о 01 год. 45 хв. у м. Вінниця по вул. Костянтина Василенка біля будинку № 3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Підпункт «а» пункту 2.9 ПДР України прямо та категорично забороняє керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (надалі Інструкція), визначено ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських - ID реєстратори 468626 та 468813, наявних в матеріалах справи і досліджених судом в ході розгляду справи (надалі відеозаписи), вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем під час дії комендантської години, у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції (час запису 01:43 ID реєстратора 468626).

Також з відеозаписів вбачається, що під час спілкування працівника поліції із ОСОБА_1 у останнього були виявлені вищевказані ознаки алкогольного сп`яніння, які йому були озвучені, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, що такожзафіксовано в подальшому в протоколі про адміністративне правопорушення (час запису 01:44 ID реєстратора 468626).

Згідно із п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судом встановлена наявність правової підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Кашпрук Т.В. про порушення порядку проведення огляду, судом враховано наступне.

Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами) (надалі Порядок), огляд проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У відповідності до п. 1 і п 6 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (п. 7 розділу І Інструкції).

Військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ст. 2661 КУпАП).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (час запису 01:45, 01:47, 01: 49 ID реєстратора 468626); поліцейським було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (час запису 01:45, 01:47 ID реєстратора 468626).

Крім того, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив вживання ним алкогольних напоїв напередодні (час запису 01:48, 01:49 ID реєстратора 468626, 02:17 ID реєстратора 468813).

Отже, судом встановлено, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису було складено протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, як те передбачено п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, та ст. 266 КУпАП.

Твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Кашпрук Т.В. про порушення працівниками поліції положень ст. 2661 КУпАП, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, дійсно відповідно до ст. 2661 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Разом з тим, як встановлено судом, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не проводився, адже той відмовився від його проведення. Лише в разі проведення огляду, незгоди з проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або незгоди з його результатами, мали б застосовуватись положення ст. 2661 КУпАП. При цьому, закон оперує правовими категоріями «відмова від огляду» та «незгода (на застосування спеціального технічного засобу або з його результатами)», які є різними видами вольових актів та тягнуть різні правові наслідки. Відповідно, положення ст. 2661 КУпАП порушено не було.

Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій працівників поліції, а посилання адвоката на порушення такого порядку є безпідставними.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що висловлені заперечення захисника ОСОБА_1 - адвоката Кашпрук Т.В. спростовуються наявними в матеріалах справи доказами і розцінюються судом як намагання правопорушника уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Диспозиція ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння».

Таким чином, за буквальним змістом ст. 266 КУпАП, встановленим порядком огляду водія на стан сп`яніння є пропозиція поліцейського пройти огляд.

Суд враховує, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на обґрунтовану вимогу поліцейського є обов`язком водія.

Таким чином, відмовившись від проведення огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дії ОСОБА_1 за вищевказаним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, підписав його та отримав відповідну копію (час запису 02:19, 02:22 ID реєстратора 468813).Будь-яких зауважень чи заперечень з боку правопорушника протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 117086 від 11.07.2023 не містить.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_1 - адвоката Кашпрук Т.В. про відсутність безперервної фіксації правопорушення, то такі спростовуються наявними і дослідженими в ході розгляду справи відеозаписами. Враховуючи пояснення адвоката з цього приводу, суд звертає увагу захисника на те, що відеозаписи здійснені на два відеореєстратора (ID реєстратори 468626 та 468813) і наявність на записі двох файлів обумовлена саме цим.

Досліджені в ході розгляду справи відеозаписи не змінюють відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності, не спростовують встановлені судом факти.

Як випливає зі змісту ст. 266 КУпАП, істотна для кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП часова позначка обчислюється годинами, тому доказування даного правопорушення не вимагає фіксування процесуальних дій з точністю саме до конкретних хвилин/секунд.

Крім того, суд звертає увагу на те, що докази у справі оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Докази, що містяться в матеріалах справи у своїй сукупності, не викликають сумніву що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, будучи зупиненим працівниками поліції під час керування 11.07.2023 о 01 год. 45 хв. у м. Вінниця по вул. Костянтина Василенка біля будинку № 3, транспортним засобом Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до переконання в тому,що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 117086 від 11.07.2023, відмовою ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, зафіксованою в протоколі із застосуванням технічних засобів відеозапису, рапортом поліцейського Малика О. від 11.07.2023, а також відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Водночас, судочинство повинно відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Судом враховано, що в діях ОСОБА_1 вбачається грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами. Хоча дії ОСОБА_1 і не призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, проте, будучи водієм особа несе певні обов`язки, за порушення яких настає відповідальність. Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року справа «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Суд прийшов до висновку, що у даній справі вищевказане стягнення є необхідним та достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 9, 23, 24, 30, 33-35, 38, ч. 1 ст. 401, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 251, 266, 2661, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294, 3171 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, та стягнути з нього штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу, та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: