Номер провадження: 33/813/240/24
Головуючий у 1-й інстанції Шкорупеєв Д. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Тодирця Андрія Олександровича, потерпілої ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня2023 року о 12.00 год. водій ОСОБА_1 , рухаючись в м. Одеса вул. Марсельська, 46, керуючи т.з. «Hyundai»

д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду з місця стоянки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу в результаті скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб «КІА»

д.н.з НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2023 року, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що докази, покладені судом в основу оскаржуваного рішення, на переконання апелянта, жодним чином не підтверджують вчинення нею адміністративного правопорушення, а висновки суду свідчать про формальний підхід суду до розгляду справи. Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності, оскільки 20 серпня 2023 року о 12.00 год. вона не вчиняла наїзд на припаркований автомобіль, і впродовж цього дня користувалася транспортним засобом, жодних пошкоджень на автомобілі не було, близько 19.00 год. вона повернулася на автостоянку, припаркувала автомобіль та пішла додому, при цьому пошкоджень на її автомобілі не було. Звертає увагу, що здійснюючи паркування транспортного засобу ні на парковочному місці №10, а ні на парковочному місці №12, автомобілів не було, що значно полегшувало паркування, а тому не замітити автомобілі, які б стояли поряд, вона не могла. Після того, як вона припарковала автомобіль, охоронець стоянки будь-яких скарг на її адресу не висловлював, про жодну ДТП не повідомляв. Прийшовши на автостоянку вона побачила, що її автомобіль мав пошкодження. Звертає увагу, що письмові пояснення, надані ОСОБА_2 містять розбіжності у часі, щодо повідомлених нею обставин. Зазначає, що а ні патрульною поліцією на місці події, а ні судом не перевірено та не встановлено дату спричинення пошкоджень, виявлeних на автомобілі «Kia». Також зазначає, що відсутні докази знаходження автомобіля марки «Kia» на місці стоянки номер 10 на момент, коли нібито трапилося ДТП, і не встановлено обставин за яких транспортний засіб «Kia» перепаковувався на інше місце. Акцентує увагу, що згідно схеми, складеної поліцейськими, автомобіль «Kia» був припаркований на парковочному місці №7. Ця обставина (місце знаходження вказаного автомобіля), на думку апелянта, не свідчить і не може свідчити про її винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що при огляді її транспортного засобу, були виявлені дві подряпини, однак ніхто з учасників, які приймали участь в оформленні адміністративних матеріалів, не міг назвати точний механізм їх утворення, оскільки вони були ледь помітними, усі присутні погодилися, що вказані подряпини могли виникнути як в результаті пошкодження її автомобіля іншим автомобілем, так і в результаті умисних дій людини. При огляді транспортного засобу «Kia» було зафіксовано пошкодження бамперу, однак під час зіставлення пошкоджень транспортних засобів було виявлене їх повне не співпадіння, а ні по характеру, а ні по механізму отримання. Вважає, що вказаний вище автомобіль «Kia» уже давно мав пошкодження, однак правоохоронцями на місці події не перевірено та не встановлено дати спричинення цих пошкоджень, які були наявні на цьому автомобілі. Посилаючись на викладене вище, вважає, що суд при наявності великої кількості припущень, сумнівів, неточностей, за відсутності доказів, притягнув її до відповідальності за те, чого вона не вчиняла. Як на підставу порушенням судом норм процесуального права, посилається на те, що суд розглянув справу без її участі, хоча вона зверталася до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовувала неможливістю прийняти участь в судовому засіданні, на підтвердження чого надала суду документальні підтвердження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що справу розглянуто за її відсутності, копію оскаржуваної постанови у встановленому законом порядку та строки вона не отримувала, лише 01 грудня 2023 року їй було видано копію цієї постанови суду, що оскаржується, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Тодирець А.О. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавала.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення захисника Тодиреця А.О., потерпілої ОСОБА_2 , за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 08 листопада 2023 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 09 листопада 2023 року і закінчився 20 листопада 2023 року.

Як убачається з матеріалів справи, судом справу розглянуто без участі

ОСОБА_1 , відомості щодо вручення їй копії оскаржуваної постанови суду у межах строку на апеляційне у матеріалах справи відсутні. Копію постанови суду, що оскаржується ОСОБА_1 отримала під розписку 01 грудня 2023 року, з апеляційною скаргою звернулася 04 грудня 2023 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені ОСОБА_1 доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки, а також інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суддя виходив із того, що вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями.

Однак, з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для визнання

ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

У відповідності до приписів ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Згідно приписів ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Диспозиція наведеної норми передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього рухуУкраїни, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).

За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4).

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. (п. 13.1).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №534188 від 20 серпня 2023 року, складеного правоохоронцями, убачається, що: «20 серпня 2023 року о 12.00 год. в м. Одеса, Суворовському районі, вул. Марсельська, 46, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai» НОМЕР_1 під час виїзду з місця стоянки не врахувала безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб «Kia» НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними наслідками, чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП».

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 до протоколу внесла такі пояснення: «З протоколом не згодна. Вказані в протоколі обставини не відповідають дійсності. Все написано лише зі слів невідомої особи. Її пояснення не прийняті до уваги. Жодні ДТП не вчиняла, пошкодили її автомобіль і після того викликали для складення протоколу».

У графі «до протоколу додаються» правоохоронці вказали «матеріали ДТП».

З письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих правоохоронцям на місці події 20 серпня 2023 року убачається, що вона повідомила поліцейським такі обставини: «Вона залишила свій автомобіль на парковці, місце 10, приблизно о 13:00 год., 19 серпня 2023 року. 20 серпня 2023 року о 18:00 вона підійшла до свого автомобіля та побачила пошкодження на задньому бампері праворуч. Старший охорони підійшов до місця де знаходився її транспортний засіб та був нею сповіщений про можливе ДТП. В подальшому біля 20:30 год. охоронець сповістив її про те, що власник «Hyundai» знаходиться на парковці, транспортний засіб припаркувала на місці 11 та її транспортний засіб має характерні для ДТП пошкодження».

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_3 , наданих нею поліцейським 20 серпня 2023 року на місці події: «20 серпня 2023 року біля 12:00 год. забрала свій транспортний засіб з парковки, Марсельська, 46, місце №11, з метою поїздки на працю, в денний час доби забирала власні речі з транспортного засобу та пошкоджень не було, повернувшись на стоянку заїздила як завжди, заднім ходом на місце №11, на місці №10 було пусто, після того вона залишила машину, пошкоджень не було та пішла додому, це було о 19:37 год, о 20:30 год., їй зателефонувала охорона з приводу ДТП».

Як убачається зі схеми місця ДТП, на час її складення, транспортний засіб «Hyundai» був розташований на місці парковки №11, інший транспортний засіб «Kia» на місці №7.

Ці ж обставини, а саме щодо місця розташування транспортних засобів на час складення адміністративних матеріалів, підтверджується фотографіями, долученими ОСОБА_1 до матеріалів справи.

На зворотному аркуші Схеми місця ДТП, правоохоронцями зазначено ідентифікаційні дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, зокрема, вказано, що у автомобіля "Kia" пошкоджений бампер, при цьому характер та детальна локалізація цього пошкодження поліцейським не визначені. Також зазначено, що у автомобіля «Hyundai» пошкоджені задні двері, бампер, однак, як і у автомобіля «Kia», правоохоронці детально не зафіксували природу та особливості цих пошкоджень.

Апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять фото (відеозаписів) з місця події з детальним зображенням автомобілів, причетних до ДТП, які б надавали суду можливість надати об`єктивну оцінку усім обставинам цієї справи, зокрема, з`ясувати характер та локалізацію пошкоджень кожного транспортного засобу, співвідношення цих пошкоджень на предмет їх відповідності ознакам, притаманним для пошкоджень, отриманих унаслідок зіткнення транспортних засобів 20 серпня 2023 року у місці і час та за обставин зазначених у вказаному вище протоколі.

Як убачається з матеріалів справи, під час складення адміністративних матеріалів, поліцейськими не залучалися будь-які особи в якості свідків, і такі не допитувались судом.

Отже матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, що зафіксовані у вказаному вище протоколі від 20 серпня 2023 року.

Стосовно посилань потерпілої ОСОБА_4 у суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду справи про те, що складені нею письмові пояснення, у якості доказу, які містяться у матеріалах справи на а.с. 20, підтвердив оператор поста №3 ЖК «Остова» ОСОБА_5 , про що свідчить його підпис під цими поясненнями, апеляційний суд зауважує, що за ст. 251 КУпАП доказами є зокрема, пояснення потерпілої особи або свідків, тобто це самостійні джерела доказів при цьому, останній не є особою яка за законом уповноважена відбирати письмові пояснення у осіб, зокрема, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, і не залучався правоохоронцями в якості свідка та відповідно не надавав особисто пояснень з приводу обставин, що зафіксовані у вказаному вище протоколі, та не був допитаний судом в якості свідка. Крім того, викладені

ОСОБА_4 у цих поясненнях обставини щодо ДТП, не підтверджені будь-якими іншими (альтернативними) джерелами доказів.

За таких обставин, складені ОСОБА_4 вказані вище письмові пояснення не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 інкримінованого останній адміністративного правопорушення.

Таким чином, у справі, що переглядається, поліцейськими не зібрано достатню кількість доказів, які б слугували підтвердженням того, що унаслідок керування

ОСОБА_1 транспортним засобом «Hyundai», мало місце зіткнення (наїзд) на транспортний засіб «Kia», внаслідок чого цьому транспортному засобу було заподіяно механічні ушкодження саме унаслідок ДТП, спричинених автомобілем «Hyundai», як про те зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів на предмет підтвердження того, що у той час, як ОСОБА_1 здійснювала маневр транспортним засобом «Hyundai» на автостоянці на місце під номером №11, поряд знаходився автомобіль «Kia», а саме на місці №10. Навпаки, зі схеми місця ДТП убачається, що на момент складення адміністративних матеріалів автомобіль «Kia» знаходився на місці під №7, про ці ж обставини свідчать і фотографії, долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи.

Надаючи правову оцінку діям ОСОБА_1 на предмет не виконання нею вимог

п. 13.1 ПДР, а саме не врахування безпечного інтервалу, як про те зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд, з огляду на фактичні обставини справи, які мали місце 20 серпня 2023 року, не погоджується з висновками місцевого суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки матеріали справи, окрім самих пояснень останньої і потерпілої ОСОБА_4 , не містять інших альтернативних джерел доказів, які б давали підстави дійти безумовного висновку про те, що саме невиконання ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали.

Правоохоронцями не здобуто, та суду не надано беззаперечних доказів, які б вагомо свідчили про те, що унаслідок керування ОСОБА_1 транспортним засобом 20 серпня 2023 року мало місце зіткнення (наїзду) нею на інший автомобіль, користувачем якого є ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відсутні, тому вказані вище висновки судді першої інстанції є помилковими.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2023 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2023 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко