Справа № 734/5106/23 Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А.
Провадження № 33/4823/184/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 25 жовтня 2023 року о 09 год 15 хв, на автодорозі «Київ - Чернігів - Нові Яриловичі» 98 км, с. Кіпті, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz ML 2 XO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження освідування у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 0467 на місці зупинки та у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що під час розгляду справи в місцевому суді було порушено його право на захист, так як судовий розгляд було здійснено без його участі. Вказує, що його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу була обумовлена виключно незгодою з діями співробітника поліції, який здійснив незаконну зупинку транспортного засобу, та відсутністю часу на проходження процедур огляду. Посилається на те, що він мав прибути в тимчасове місце розташування свого підрозділу в Запорізькій області до 18 години, у разі запізнення міг бути притягнутий до кримінальної відповідальності, тобто він діяв у зв`язку з крайньою необхідністю, що в будь-якому випадку виключає адміністративну відповідальність. Зазначає, що наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, викладених у протоколі, є суб`єктивним враженням співробітника поліції і не підтверджується допустимими та належними доказами. Звертає увагу на відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на медичний огляд та свідків при оформленні матеріалів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №611025 від 25.10.2023, ОСОБА_1 , 25 жовтня 2023 року о 09 год 15 хв, на автодорозі «Київ - Чернігів - Нові Яриловичі» 98 км, с. Кіпті, керував транспортним засобом Mercedes Benz ML 2 XO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження освідування у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 0467 на місці зупинки та у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.10).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху. Під час перевірки документів та при спілкуванні з водієм виникли підозри про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, так як у нього був характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, які йому були озвучені поліцейським. Тому ОСОБА_1 було правомірно запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у лікаря-нарколога, проте останній відмовився.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження апелянта, що у зв`язку із тим, що він є військовослужбовцем і повинен був негайно вирушити за місцем служби для відсічі ворожих об`єктів, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як він діяв у стані крайньої необхідності, є непереконливими, з огляду на таке.

Стаття 18 КУпАП передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 працівникам поліції повідомив, що через два тижні повинен повернутися до Запоріжжя і не вказував, що діяв у стані крайньої необхідності, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені ним обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

У силу положень ст. 266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису участь двох свідків є необов`язковою.

Посилання апелянта на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені його права , так як розгляд справи було здійснено без участі останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст.130 КУпАП до цього переліку не входить.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші твердження ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 січня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний