ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/344/24 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 чи її захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушниці на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.12.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.12.2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі в розмірі 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість) грнивень 80 копійок на користь держави.

З постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.12.2023 року вбачається, що 06 листопада 2023 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: хватала за руки, кидала на підлогу та ображала лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному чи психологічному здоров`ю.

Такими діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушниці ОСОБА_1 адвокат Капець М.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.12.2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в даному випадку не вбачається настання наслідків, які є складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення та могли б зашкодити потерпілій.

Вказує, що є різниця між насильством, сваркою та конфліктом, наводить визначення вказаних термінів.

Апелянт звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства та наголошує, що рапорт поліцейського не є доказом на якому може ґрунтуватися доведення вини.

Зазначає, що донька сама провокує конфлікти, адже патронатна сім`я, у якій остання проживала деякий час, налаштовує її проти рідних.

Наголошує, що рідна матір, тобто ОСОБА_1 любить свою доньку, а коли остання пішла з дому, то мати намагалася її повернути.

На доповнення своєї апеляційної скарги зазначає, що немає відомостей про те, потерпіла зверталась до лікаря або ще якогось спеціаліста щодо наслідків конфлікту з матір`ю, тому просить закрити провадження по справі.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Капець М.А. про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином шляхом направлення повідомлень про виклик до суду, які були ними отримані, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення, проте у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється протягом 20 днів з дня надходження справи до суду.

Згідно з ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вимоги ст.ст.268, 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушниці та її захисника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, що постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.12.2023 рокупотрібно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає, зокрема, відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. №2229-VIII (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Крім того, відповідно до цього ж Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного характеру.

В силу змісту ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ст.280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 - 2 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №553964 від 08.11.2023, письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_2 від 08.11.2023, поясненнями ОСОБА_3 від 08.11.2023, оцінкою ризиків вчинення домашнього насильства від 08.11.2023, рапортом інспектора СЮП ВП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 08.11.2023, рапортом інспектора СЮП ВП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 09.11.2023, актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.11.2023, фотознімками ушкоджень ОСОБА_2 , що долучені до матеріалу ІТС ІПНП № 22552 від 08.11.2023, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд. Підстави, які б давали можливість вважати їх сумнівними та неправдивими, відсутні.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не вчиняла домашнього насильства, оскільки вони спростовуються зібраними та дослідженими доказами, а невизнання правопорушницею своєї вини у скоєному суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про ненастання наслідків у даному випадку та вважає за необхідне наголосити, що завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є необов`язковим для кваліфікації за вказаною статтею, адже за диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП шкода могла бути чи була завдана постраждалій особі.

Ба більше, поліцейським було оцінено вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення та встановлено середній ризик небезпеки.

Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.12.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушниці, залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило