ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/424/24
провадження № 3/753/712/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП (протоколи серії ААД № 031853 та ААД № 031854),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 27.12.2023 року о 23 год. 50 хв., керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по просп. М. Бажана, в напрямку ст. м. Харківська у м. Києві, в порушення вимог п. п. 2.3 б), 13.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Kia K5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

При цьому, ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9 а) ПДР, керував вказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу «Drager», проба позитивна 1.69 ‰.

В суді ОСОБА_1 свою вину по факту ДТП визнав, щиро розкаювався у вчиненому, при цьому наголошував на тому, що на час зіткнення у стані алкогольного сп`яніння він не перебував.

Адвокат Гармаш М.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні, вказуючи на ті ж обставини, просив провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на неналежність та недопустимість вказаного протоколу, оскільки факт направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, в силу положень ч. 3 ст. 266 КУпАП, нівелює можливість складання протоколу за порушення п. 2.9 а) ПДР без проведення огляду в закладу охорони здоров`я, проте матеріали справи не містять висновку уповноваженого закладу охорони здоров`я про перебування його підзахисного у стані сп`яніння. Також вказав на те, що доказів, які би підтверджували те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - немає, оскільки з відеозапису вбачається, що на момент прибуття поліцейських транспортний засіб перебував у нерухомому та несправному стані внаслідок ДТП, при цьому на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, останні приїхали на виклик о 23 год. 45 хв., в той час як огляд було проведено о 00 год. 05 хв., як про це вказано в протоколі. Крім того зазначив про те, що працівники поліції фактично спровокували ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, ввівши його в оману, що і в лікарні огляд буде проводитися за допомогою того ж самого «Dragerа». Також просив залучити до участі у справі прокурора, участь якого, на його думку, є обов`язковою.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Розглянувши клопотання сторони захисту щодо залучення прокурора для участі в судовому розгляді відносно ОСОБА_1 , зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, так як участь прокурора у розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП чинним законодавством не передбачено.

Так, незважаючи на приписи ч. 1 ст. 250 КУпАП, для прокурора ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами не передбачено процесуального порядку забезпечення участі у розгляді справи.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративні правопорушення, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, крім пояснень останнього, підтверджується в повному обсязі сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, а саме даними: протоколу про адміністративну правопорушення, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, та який містить необхідні у них відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення; схеми місця ДТП, яка складена уповноваженою особою та підписана учасниками пригоди без будь-яких зауважень, зокрема щодо місця зіткнення, характеру та локалізації механічних пошкоджень, отриманих транспортними засобами, а також письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови.

За наведених обставин вважаю, що у працівників поліції були передбачені законом підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно даних роздрукованого на папері показника спеціального технічного засобу, результат тесту складає 1.69 ‰.

Як вбачається з даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - Alcotest 6820 № ARJL - 0310, складеного відповідно до вимог спільного Наказу МВС та МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 уповноваженою особою, результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння «проба позитивна» 1.69 ‰.

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Із відтворених в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти у встановленому законом порядку відповідний огляд, у зв`язку з підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не повідомив про свою незгоду з результатами огляду, і тому підстав для супроводження останнього для проходження огляду у закладі охорони здоров`я у працівників поліції не було, навіть при наявності відповідного направлення у матеріалах справи, при цьому останній не заперечував, що саме він перебував за кермом, і в ході спілкування останній зазначив, що два останніх келихи шампанського були зайвими.

Посилання сторони захисту з приводу того, що його підзахисного було введено в оману стосовно того, що огляд ОСОБА_1 в лікарні буде здійснено за допомогою приладу «Drager» є безпідставними, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 обов`язкове проведення лабораторних досліджень здійснюється з метою встановлення саме наркотичного, а не алкогольного сп`яніння або ж перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Будь-яких доказів, які би свідчили про порушення поліцейськими умов проведення огляду, стороною захисту до суду не подано.

При цьому суд приймає до уваги те, що в разі непогодження з результатами огляду, ОСОБА_1 мав можливість повідомити про таку незгоду і в такому випадку він був би доставлений працівниками поліції до медичного закладу для проходження огляду у лікаря-нарколога.

Суттєвих порушень, які би вказували на недопустимість доказів у даній справі, а також могли вплинути на висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, не встановлено.

Також, відповідно до ч. 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відсутність даних щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом само по собі не свідчить про відсутність його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Також є неспроможними і твердження щодо невірного часу проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки зазначення у протоколах часу «00 год. 15 хв.» та «01 год. 40 хв.» - є часом складання протоколів, при цьому ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду о 23 год. 50 хв., а о 00 год. 05 хв. бвуло проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин приходжу до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, підтверджена в повному обсязі.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у межах санкції статей 124, 130 КУпАП.

Виходячи з норм ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення накласти у межах санкції статті встановленої за більш серйозне правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 року, що становить 536,80 грн., оскільки правопорушення вчинено у 2023 році.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 40-1, 124, 130, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накласти остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 року, що становить 536,80 грн., оскільки правопорушення вчинено у 2023 році.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя