П О С Т А Н О В А

Іменем України

"20" лютого 2024 р. Справа153/148/24

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серія ВАВ №185669 від 29.01.2024, ОСОБА_1 28.01.2024 близько 11 години 00 хвилин, в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку пакету з продуктами харчування, належних ОСОБА_2 , чим завдав останній матеріальних збитків на суму 245,70 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що він є священником Протестанської церкви і не викрадав пакет із продуктами. Зазначив, що 28.01.2024 він приїхав до магазину "АТБ" щоб купити продукти для свого сина, після цього він зайшов до магазину "Аврора" де при вході під столом залишив свої пакети із продуктами, поряд із його пакетами, також знаходились і інші пакети, які йому не належали. Коли він виходив із магазину "Аврора", то забрав свій пакет та випадково взяв пакет із продуктами, який йому не належав. Зазначив, що вказані пакети він поклав до свого автомобіля та не звернув уваги, що один із пакетів йому не належить. Йому соромно, що він так вчинив. Наголосив, що він є священником і ніколи не дозволив би собі викрадення чужих речей.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч.1 ст.51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Об`єктом вищевказаного правопорушення виступають суспільні відносини у сфері власності, об`єктивна сторона полягає у вчинені крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна. Суб`єкт даного правопорушення загальний, тобто фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом і корисливою метою.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив, що матеріалами справи не підтверджується існування у ОСОБА_3 вини у формі прямого умислу щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В матеріалах справи відсутні об`єктивні дані про наявність умислу у діях ОСОБА_1 на таємне викрадення чужого майна, а його пояснення, є логічними, послідовними та не суперечать обставинам справи, в тому числі і його поясненням, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується інших доказів, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема: рапорт помічника чергового відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Бишинської І.І. від 28.01.2024; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.01.2024; письмові пояснення ОСОБА_2 від 28.01.2024; копії чека ТОВ «АТБ Маркет» на суму 245,70 гривень про те, що 28.01.2024 близько 11 години 00 хвилин невідома особа чоловічої статі в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила крадіжку пакету із надписом АТБ, в якому знаходилися продукти харчування на загальну суму 245,70 грн, то вони не свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, саме ОСОБА_1 , оскільки містять посилання на вчинення крадіжки невідомою особою.

Як встановлено, до матеріалів справи не додано відеозапису або інших доказів, згідно яких можна було б достовірно ідентифікувати особу правопорушника та спосіб у який відбувалось дрібне викрадення майна.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомила протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як встановлено, матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували умисел ОСОБА_1 на вчинення крадіжки, як елемент суб`єктивної сторони вказаного правопорушення.

Суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява №926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю, так як в діях особи, відносно якої складно протокол про адміністративне правопорушення, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, адміністративне провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 51, 221, 247, 265, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець