Справа № 478/66/24 Провадження № 3/478/56/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., при секретарі Луговській А.І., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм у ФГ «Урожай», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024 року до Казанківського районного суду Миколаївської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України з підстав, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092094 від 02.01.2024 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 02.01.2024 року о 23 год. 40 хв. по вул. Миру, в районі буд. № 216 в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мовлення та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager», а також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на службовий планшет поліцейського.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав. Пояснив суду, що він дійсно, 02.01.2024 року, в темну пору доби, близько 23.00 год. він був зупинений працівниками поліції. Причина зупинки йому не відома, оскільки він є водієм зі стажем, працює водієм у фермерському господарстві та має досвід керування транспортними засобами. Працівники почали перевіряти його документи і в ході розмови сказали що вони відчувають запах алкоголю. Він сказав що я не вживав спиртних напоїв, оскільки був на роботі, перевозив вантажним автомобілем (який і зупинили), що завтра йому зранку знову сідати за кермо. Він цінує та дорожить своєю роботою тому ніколи не вживає алкоголь на праці (за кермом). Запах можливий, оскільки у нього в рейсі заболів зуб і він полоскав порожнину рота ліками, які можливо містять спиртовий розчин. Свідків зупинки та попередньої розмови з поліцією не було, їх залучили пізніше. Свідки не бачили сам факт зупинки та факт керування мною транспортним засобом. Він дійсно відмовився від проходження тесту на газоаналізаторі, оскільки болів зуб, але погодився пройти огляд у медичному закладі, що можуть підтвердити залучені свідки. Йому довелось більше ніж годину чекати патрульний екіпаж для доставлення мене для проходження медогляду до медичного закладу, але він так і не з`явився. Потім почалась тривога, довелось би ще чекати годину, та оскільки вже було за північ і він після робочого дня був виснажений, то відмовився від проходження огляду в медичному закладі та пішов пішки додому. Протокол він не підписував, по пошті протоколу він також не отримував та не знайомий з його змістом.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з`ясувавши обєктивні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поміж цього, ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

На підтвердження обставин викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ № 092094 від 02.01.2024 року, до матеріалів справи органом поліції долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Надані до протоколу матеріали відео фіксації не містять жодного фіксування керування ОСОБА_2 транспортним засобом, зупинки транспортного засобу, а також відсутня фіксація самого факту відмови водія від проходження медичного огляду. Відеозапис низької якості, облича водія майже не видно, так само як і саме місце зупинки та фактично містять фіксацію спілкування посадових осіб правоохоронних органів із ОСОБА_2 . Мовлення водія на відеозапису чітке. Не містять відеозйомка і фіксації ознак алкогольного сп`яніння, а саме повідомлення про необхідності проходження освідування на стан сп`яніння фіксується без відповідного встановлення ознак сп`яніння у особи. За вказаних обставин, не можна вважати, що правопорушення, вчинене ОСОБА_2 02.01.2024року було належним чином зафіксовано.

Сам протокол також не містить фактичних даних про причини зупинки водія, що передувало зупинці транспортного засобу, також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів безпосередньо керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння або з явними ознаками сп`яніння.

Вказаний протокол не містить відомостей, що особі ОСОБА_1 відповідно до законодавства були роз`яснені його прав, положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення також не містить підпису правопорушника, в тому числі про отримання ним копії протоколу. До матеріалів справи додано копію супровідного листа, про направлення на адресу правопорушника копії складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, проте матеріали справи не містять підтвердження, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності отримала копії вказаного протоколу.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом у справі, адже підтверджень того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом та мав ознаки алкогольного сп`ягніння а також сам факт відмови від проходження медогляду, суду надано не було.

Таким чином протоколи самі по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові докази не підтверджують факту керування транспортним засобом та порушення п.2.5 ПДР України.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , які маються в матеріалах справи, вбачається, що дійсно 02.01.2024 року близько 23.40 год. що він був запрошений працівниками поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення. З пояснення вбачається, що сам факт керування та факт зупинки транспортного засобу він не бачив, а був запрошений вже після зупинки та під час спілкування із правопорушником. В його присутності водію було запропоновано пройти тест на газоаналізаторі на що той відмовився. На пропозицію пройти медогляд на вживання алкоголю у медичному закладі водій погодився та став чекати на прибуття чергового екіпажу поліції.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, винуватість у скоєнні яких певною особою має доводитися в суді, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, враховуючи засади законності та презумпції невинуватості, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , що є обов`язком елементом суб`єктивної сторони правопорушення у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Х.В.Іщенко