Справа № 163/2412/23 Провадження №33/802/114/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Таровської А. А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бакаєвича А. В., особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу Бакаєвича А. В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інспектора ДЕІ у Волинській області, РНОКПП невідомий, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 15:46 годині 19.10.2023 року, керуючи автомобілем "ВАЗ21214" з причепом "ПА2", номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , на 488 км автодороги М-07 сполученням Київ-Ковель-Ягодин, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржена постанова є незаконною, необґрунтованою, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального, процесуального права, базується лише на одних припущеннях та недопустимих доказах.

Насамперед, на переконання апелянта, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводили б винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Так, захисник вказує на відсутність у працівників поліції будь-яких правових підстав вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відсутність ознак сп`яніння і самого факту перебування в стані алкогольного сп`яніння стверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Також суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що лікар при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння реалізовує свої дискреційні повноваження. Крім того, апелянт звертає увагу, що під час судового розгляду у суді першої інстанції стороною обвинувачення було заявлено клопотання про допит лікаря ОСОБА_4 для з`ясування всіх обставин проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 . Однак судом вказане клопотання було відхилене, при цьому жодних аргументів щодо цього у рішенні не наведено.

У свою чергу, на переконання апелянта, суд не допитавши лікаря ОСОБА_4 та проігнорувавши докази, які виправдовують ОСОБА_3 , а саме висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3 від 19.10.2023, яким встановлено, що останній був тверезий, розглянув справу упереджено та з обвинувальним ухилом.

З урахуванням наведеного, захисник просить оскаржену постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просили її задовольнити, особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, доходжу наступного висновку.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

ОСОБА_3 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_3 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, рапортом поліцейської роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області, довідкою про наявність посвідчення водія, відеозаписами події та іншими письмовими доказами.

Разом з тим, вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт спілкування ОСОБА_3 з працівниками поліції, в ході якого у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим, йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці події так і в медичному закладі, тобто у встановленому законом порядку. Однак він чітко відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та у зв`язку з цим був доставлений до найближчого медичного закладу.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи, тому безпідставними є доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому оскаржена постанова судді є законною та мотивованою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. А право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Безпідставними та необґрунтованими є доводи захисника щодо відсутності у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння, що занесені у протокол, оскільки, такі ознаки були відсутні, а відтак, і були відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки такі доводи повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які вказують на протилежне. З відеозапису вбачається, що працівником поліції ОСОБА_3 повідомлено про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та необхідності пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився проходити вказаний огляд на місці зупинки транспортного засобу. На відеозаписі зафіксовано як на запитання працівника поліції про вживання алкоголю ОСОБА_3 не заперичив факт вживання ним спиртних напоїв, а вказав про вживання алкоголю напередодні, що додатково дало підстави вважати, що останній можливо перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши наявні у матеріалах справи докази, зафіксовані на відеозаписі обставини та не заперечення ОСОБА_3 на місці зупинки факту вживання алкогольних напоїв, то у апеляційного суду відсутні підстави, щоб розцінювати внесені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості щодо наявності у останнього ознак алкогольного сп`яніння як неправдиві чи недостовірні.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а лише покликання сторони захисту в апеляційній скарзі на порушення без належного їх обґрунтування слід розцінювати як спроби ОСОБА_3 уникнути відповідальності за скоєне будь-яким чином.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.10.2023, який виданий лікарем КНП «Любомльське територіальне медичне об`єднання» встановлено, що ОСОБА_3 28.10.2023 був тверезим на увагу суду не заслуговує, з огляду на наступне.

Алгоритм проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів є не імперативно послідовним, а вибірковим, як окремо так і в сукупності, що визначає власне сам лікар, який проводить огляд, в силу його кваліфікації та дискреційних повноважень.

За обставин цієї справи, лікарем після проведення проби Ромберга лише встановлено, на момент проведення огляду, відсутність поведінкових ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 про, що вона зазначила у акті та висновку, однак визначила необхідність використання обладнання дозволеного МОЗ - алкотестер "Драгер 6510", а також зазначила про неодноразову відмову ОСОБА_3 від застосування приладу «Драгер» у відповідному акті та висновку. Отже, такими діями ОСОБА_3 фактично відмовився від проходження медичного огляду за порядком, що визначив лікар.

У вказаному вище висновку лікаря у графі 10 «Висновок огляду» чітко зазначено «категорично відмовився на алкотест «Драгер 6510».

Крім того, ОСОБА_3 в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який приєднаний до матеріалів справи, у графі 18 де зазначено «від проходження на алкотест «Драгер 6510» - категорично відмовився» поставив свій підпис, чим засвідчив свою відмову від огляду та згоду із вказаним.

Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є правильними.

Важливо зауважити, що ОСОБА_3 визнаний виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність відібрання у ОСОБА_3 крові для встановлення стану алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з відеозапису, на неодноразові пропозиції лікаря та інспектора поліції пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_3 відмовився, а наполягав на здійсненні токсикологічного дослідження крові, на що йому було роз`яснено, що таке дослідження в його випадку не передбачено порядком і лікар не бачить в цьому необхідності.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року N 1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки.

Тобто, в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу, здійснити замір видуваного повітря), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.

Оскільки ОСОБА_3 перебував в свідомості і впродовж перебування у медичному закладі свідомо не бажав пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» та враховуючи твердження лікаря, що повний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі проводиться із застосуванням технічного приладу «Драгер», то ОСОБА_3 фактично відмовився від проходження повного медичного огляду.

Лікарем було роз`яснено право ОСОБА_3 на проведення токсикологічного дослідження крові у приватному порядку і за власний кошт. Останній міг зробити таке дослідження, зокрема для оспорювання результатів того огляду, який проводив лікар від проведення якого ж ОСОБА_3 відмовився, однак вказаних дій порушником не здійснено.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Бакаєвича Анатолія Вікторовича в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П. П. Борсук