Справа № 306/1/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В. за участю особи, інтересів якої стосується судове рішення, ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2022 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП стосовно
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , директорки Буковецької філії ТОВ «СВАЛЯВА-МІСЬКБУД», громадянки України,
закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №ЗК "Б" /1501/АВ/ІІ/ПТ від 30.11.2021, складеного головним державним інспектором Управління Держпраці в Закарпатській області Лопіт І.І., у день перевірки, 30.11.2021, у Буковецькій філії ТОВ "СВАЛЯВА-МІСЬКБУД", відповідно до наданих розрахунково-платіжних відомостей та табелів обліку робочого часу за листопад 2020 року відносно ОСОБА_1 виявлено порушення ст. 116 Кодексу законів про працю України. Так, при звільненні 16.11.2020 з роботи ОСОБА_1 - директором Філії ОСОБА_2 , не забезпечено виплату всіх сум, що належали їй від підприємства у день звільнення, зокрема не нарахована грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки за період з 31.10.2019 по 16.03.2020 та при звільненні не проведено нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як матері що має двох і більше дітей віком до 15 років. Таким чином, дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянтка стверджує, що справа по адміністративне правопорушення розглянута суддею, який повинен був заявити самовідвід. В обґрунтування цього зазначає, що відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 19.01.2011 (у справі №2-а-4/2011), суддя Уліганинець П. І. заявив самовідвід, оскільки його дружина перебуває у дружніх стосунках з директором ТОВ «Свалява- Міськбуд». Окрім цього, апелянтка стверджує, що нею подана заява, у якій вказано, що ОСОБА_1 є потерпілою у справі, однак місцевий суд не вказав у постанові жодних відомостей про прийняття чи відхилення цієї заяви. Вважає, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження іншого органу державної влади Управління Держпраці в Закарпатській області та вирішив питання що стосуються права апелянтки на отримання розрахунку при звільненні. Вважає, що досліджені місцевим судом акти №ЗК287/291/АВ та №ЗК288/291/АВ від 12.07.2021 стосувались інших порушень, і до цієї справи жодного стосунку не мають. Окрім цього, апелянтка вважає, що місцевий суд помилково вказав, що вона є службовою особою та після відпустки у зв`язку із вагітністю та пологами не приступила до виконання службових обов`язків. Звертає увагу на те, що по завершенню відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, їй надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку. Отже, жодних підстав не нараховувати соціальну відпустку матері, яка має двох дітей віком до 15 років у роботодавця не було. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою притягнути директора Буковецької філії ТОВ «Свалява міськбуд» ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, відносно якої провадження у справі закрито - ОСОБА_2 та без участі апелянтки ОСОБА_1 , які були належним чином повідомлені про розгляд справи в апеляційному суді, про що свідчать довідка про доставку SMS-повідомлення від 15.11.2023. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних осіб, апеляційний суд бере до уваги те, що судове засідання неодноразово відкладалось, зокрема 05.04.2022 (а. с. 104), 28.09.2022 (а. с. 105), 18.01.2023 (а. с. 115), 15.05.2023 (а. с. 120), 23.08.2023 (а. с. 123), 14.11.2023 (а. с. 127), 14.11.2023 (а. с. 131), при цьому доказів про поважність причин неявки осіб, інтересів яких стосується судове рішення, до апеляційного суду надано не було. За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та з огляду та приписи ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, відносно якої провадження у справі закрито - ОСОБА_2 , та апелянтки ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги необхідно визнати такими, що не впливають на законність та правильність висновків суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення відхиляються з таких підстав.
Так, вдповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без зміни; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.
Відповідно до ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Дослідивши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази, апеляційний суд вважає, що вищевказаних вимог закону при розгляді справи щодо ОСОБА_2 судом першої інстанції дотримано, у тому числі дотримані норми матеріального та процесуального права, що місцевий суд всебічно та повно дослідив фактичні обставини справи, а відтак прийняв обґрунтоване, справедливе та законне рішення та дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №ЗК541 «Б»/1501/АВ/П/ПТ від 30.11.2021, складеного головним державним інспектором Управління Держпраці в Закарпатській області Лопіт І.І., вказується на те, що на день перевірки, 30.11.2021 року, в Буковецькій філії ТОВ «СВАЛЯВА-МІСЬКБУД», відповідно до наданих розрахунково-платіжних відомостей та табелів обліку робочого часу за листопад 2020 року відносно ОСОБА_1 встановлено порушення ст. 116 Кодексу законів про працю України. Зокрема, при звільненні з роботи 16.11.2020 ОСОБА_1 , директором Філії ОСОБА_2 , не забезпечено виплату всіх сум, що належали їй від підприємства у день звільнення, не нарахована грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки за період з 31.10.2019 по 16.03.2020, також при звільненні не проведено нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як матері, що має двох і більше дітей віком до 15 років.
Таким чином, на думку головного державного інспектора Управління Держпраці в Закарпатській області Лопіт І.І., у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.
Відповідно до Актів № ЗК287/291/АВ та №ЗК288/291/АВ від 12.07.2021, складених за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, у ТОВ «СВАЛЯВА-МІСЬКБУД» та Буковецької філії ТОВ «СВАЛЯВА-МІСЬКБУД» встановлено, що ОСОБА_1 під час її звільнення проведено всі відповідні виплати (а. с. 60, 81, 87).
Згідно з Актом № ЗК541 «Б»/1501/АВ від 30 листопада 2021 року, перевірка Буковецької філії ТОВ «Свалява - Міськбуд» проводилась повторно за зверненням ОСОБА_1 , у якому заявниця вказує на бездіяльність та неналежне виконання посадових обов`язків інспектором праці та керівництва Держпраці у Закарпатської області,у результаті перевірки встановлено порушення ОСОБА_2 вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України.
У матеріалах справи наявні належні і допустимі докази, якими підтверджується те, що після народження другої дитини, ОСОБА_1 не приступила до виконання своїх трудових обов`язків за посадою та не надала копії свідоцтва про народження другої дитини, у зв`язку з чим остання не набула права на додаткову відпустку, зокрема, це: Наказ директора Буковецької філії ТОВ «Свалява- Міськбуд» від 17.03.2020 про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 (а. с. 76), Наказ директора Буковецької філії ТОВ «Свалява- Міськбуд» від 13.11.2020 про достроковий вихід ОСОБА_1 на роботу з 16.11.2020 (а. с. 77), Наказ директора Буковецької філії ТОВ «Свалява- Міськбуд» від 16.11.2020 про звільнення ОСОБА_1 з роботи за власним бажанням з 16 листопада 2020 року (а. с. 78), відповідні заяви ОСОБА_1 (а. с. 79, 80), видатковий касовий ордер від 16.11.2020 (а. с. 81).
На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє, позаяк вважає, що вищенаведені докази у своїй сукупності свідчать про зворотне. На переконання апеляційного суду, місцевий суд усебічно дослідив та правильно оцінив вищевказані докази, які у своїй сукупності безумовно свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що справа по адміністративне правопорушення розглянута суддею, який повинен був заявити самовідвід, оскільки відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 19.01.2011 (у справі №2-а-4/2011), суддя Уліганинець П.І. заявив самовідвід, з тих підстав. що його дружина перебуває у дружніх стосунках з директором ТОВ «Свалява - Міськбуд», суд апеляційної інстанції вважає, що такі є безпідставними та необґрунтованими. Так, апеляційним судом не встановлено жодних передбачених процесуальним законом обставин, що свідчать про упередженість та зацікавленість судді у результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 . Апеляційний суд констатує, що твердження апелянтки в цій частині є безпідставними, оскільки ґрунтуються на особистих суб`єктивних припущеннях ОСОБА_1 , та її незгодою з прийнятим судовим рішенням не на її користь. Між тим у підтвердження цих доводів апелянта не надала будь-які докази.
Оскільки матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 подавала до суду заяву про визнання її потерпілою, про що вона вказує, зокрема в апеляційній скарзі, а саме звертає увагу на те, що внаслідок невиплати заробітної плати їй заподіяно матеріальної шкоди, апеляційним судом твердження щодо того, що місцевий суд не вказав у постанові жодних відомостей про прийняття чи відхилення цієї заяви, розцінюються критично та до уваги не беруться.
Такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами є доводи апеляційної скарги про те, що досліджені місцевим судом акти №ЗК287/291/АВ та №ЗК288/291/АВ від 12.07.2021 стосувались інших порушень, до цієї справи вони жодного стосунку.
Дослідивши наявні у матеріалах справи акти №ЗК287/291/АВ та №ЗК288/291/АВ від 12.07.2021, а також акт № ЗК541 «Б»/1501/АВ від 30 листопада 2021 року, відповідно до якого перевірка Буковецької філії ТОВ «Свалява - Міськбуд» проводилась повторно за зверненням ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлено, що предметом перевірок за результатами яких складені наявні у матеріалах справи вищевказані акти було питання дотримання директором Буковецької філії ТОВ «Свалява- Міськбуд» вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні з роботи ОСОБА_1 та забезпеченні виплат всіх сум, що належали ОСОБА_1 від підприємства у день звільнення - 16.11.2020.
Не впливають на правильність та законність висновків місцевого суду доводи апелянтки щодо того, що на її переконання, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження іншого органу державної влади Управління Держпраці в Закарпатській області та вирішив питання що стосуються права апелянтки на отримання розрахунку при звільненні. Жодних підстав для визнання доводів у цій частині слушними, апеляційний суд не вбачає.
З урахуванням того, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та переконливі докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 порушено вимоги ст. 116 Кодексу законів про працю України, а сукупність відомостей, які містяться у матеріалах справи свідчать про те, що директором Буковецької філії ТОВ «Свалява - Міськбуд» ОСОБА_3 при звільненні ОСОБА_1 з роботи 16.11.2020, забезпечено виплату всіх сум, що належали ОСОБА_1 від підприємства на день її звільнення, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у передбаченому ч. 1 ст. 41 КУпАП адміністративному правопорушенні, «поза розумним сумнівом» не доведена та спростована наявними у справі доказами.
Статтею 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та визнаються безпідставними, задоволенню не підлягає.
Приймаючи рішення також беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не надано жодних належних та допустимих доказів у спростування висновків місцевого суду, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось; що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні проступку вичерпані.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2022 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП стосовно ОСОБА_2 , за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН