КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/259/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Сукач О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану Долгих Анною Сергіївною , на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року щодо притягнення :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування) - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ №273426 та №273424, 04 листопада 2023 року о 21 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру у відношенні свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 , розпочинала конфлікт, не давала користуватись особистими речами, навела наклеп, чим могла завдати шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - Долгих А.С.подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки апеляційна скарга, що була подана у визначений законом строк була помилково направлена на адресу апеляційного суду та листом Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року була повернута адресату з роз`ясненням порядку оскарження постанови суду першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що протоколи про адміністративне правопорушення не містять доказів вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства в розумінні п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не містять також доказів наявності зі сторони ОСОБА_1 будь-яких словесних образ, погроз, приниження, переслідування, залякування чи інших дій.

Крім того, апелянт посилається на те, що у протоколах вказано, що правопорушенням шкоду не заподіяно.

Вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення нею правопорушення, таких як пояснення свідків чи потерпілих, аудіо/відео фіксації конфлікту, а відтак її вина не є доведеною. Натомість, судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, а висновки про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зроблені необґрунтовано та суперечать фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене в апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_1 - Долгих А.С. просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у даній справі зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також їх представника Романюк М.В., які заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Долгих Л.О., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи захисника ОСОБА_1 - Долгих Л.О. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд даної справи було призначено районним судом на 22 листопада 2023 року й ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні, що підтверджується пам`яткою про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від 22 листопада 2023 року, підписаної ОСОБА_1 , а також текстом оскаржуваної постанови (а.с.21-23).

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 - Долгих А.С. ознайомилась із матеріалами справи 27 листопада 2023 року (а.с.27-34).

В поданій апеляційній скарзі апелянт як на підставу для поновлення строку посилається на те, що апеляційну скаргу вперше було подано в межах строку на апеляційне оскарження - 30 листопада 2023 року, проте було помилково зазначено адресу апеляційного суду при відправці. На підтвердження вказаних обставин апелянтом було надано опис вкладення та конверт з відміткою служби поштового зв`язку, дати відправлення - 30 листопада 2023 року (а.с.52-53).

Захисник Догих А.С. зазначає, що листом від 04 грудня 2023 року апеляційний суд повернув подану апеляційну скаргу та роз`яснив порядок її подачі й після вказаного апелянт одразу подав апеляційну скаргу з дотриманням порядку оскарження.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правомірного висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний був при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжи, тощо) і це є обов`язковим.

Відповідно до положень Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. У будь-якому випадку правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за правилами кримінального правопорушення за яке призначене покарання (стягнення), за яким особа позбавляється волі. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України», «Швидка проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію «кола адресатів» та критерію «мети та тяжкості наслідків». Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.7, ст. 17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Конституції України.

Згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №273426, 04 листопада 2023 року о 21 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру у відношенні матері свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 , розпочинала конфлікт, не давала користуватись особистими речами, навела наклеп, чим могла завдати шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №273424, 04 листопада 2023 року о 21 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного та економічного характеру у відношенні свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , не дала користуватись особистими речами, чим могла завдати шкоди психологічному здоров`ю та економічної шкоди, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.9).

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 від 04 листопада 2023 року, відповідно до яких зазначено, що її колишній чоловік 04 листопада 2023 року відправився у її спальню, де вона та її син ночує. ОСОБА_1 вказує, що попросила ОСОБА_3 покинути кімнати, проте останній пішов до шафи з її речами. Вказано, що ОСОБА_1 злякалась того, що ОСОБА_3 почне викидати її речі й пішла за ним. В подальшому, ОСОБА_3 відштовхнув ОСОБА_1 й та вдарилась об ліжко, почала кричати, бо вже були випадки насильства. На крик прибігла неповнолітня донька ОСОБА_5 , яка вже була свідком побиття ОСОБА_1 . ОСОБА_3 і його нетверезої подружки ОСОБА_6 . У поясненнях вказано, що ОСОБА_3 привіз у будинок свою маму, щоб вона чинила психологічний тиск, поки колишнього чоловіка немає вдома (а.с.2).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 від 04 листопада 2023 року зазначено, що 04 листопада 2023 року ОСОБА_1 почала конфлікт, під час якого казала брехню про ОСОБА_4 , намагалась скинути телевізор. В поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 звинуватила ОСОБА_4 в тому, що та вкрала пульт, заважає їй знаходитись на кухні, ображає її (а.с.4).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , від 04 листопада 2023 року зазначено, що його колишня дружина ОСОБА_1 знаходилась у його будинку, заховала його власні речі та вкрала одяг. ОСОБА_3 пояснив, що він шукав свою футболку і зайшов до кімнати, в якій мешкала ОСОБА_1 . Вказано, що ОСОБА_1 підійшла до нього ззаду, вдарила ногою ліжко та почала кричати, що він її б`є. На крики прибігла донька ОСОБА_7 . Також в поясненнях зазначено, що він раніше визивав поліцію, щоб виселити співмешканця ОСОБА_1 , за що вона тримає зло на нього (а.с.13).

Зазначені у пояснення обставини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили і при дачі пояснень в суді апеляційної інстанції, при розгляді вказаної справи.

При вирішенні питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, апеляційний суд зважає на те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, який передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема вчинення нею психологічного насильства по відношенню до свого колишнього чоловіка та його матері.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення, повністю визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 вказаних обставин не спростувала.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану Долгих А.С. , слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 247, 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану Долгих Анною Сергіївною , залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський