Справа № 496/543/24
Провадження № 3/496/621/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Касьяненко А.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка матеріали, які надійшли від полку управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.2024 року о 12.05 годин в Одеській області, Одеському районі, на 452 км. + 500 м. автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса», водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло; поведінка, яка не відповідає обстановці; підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку. Від керування транспортним засобом відсторонений.

У судовому засіданні ОСОБА_4 були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України та він заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, вину не визнав, при цьому зазначив, що не перебував у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки працівники поліції йому його не пропонували, а одразу почали складати протокол про адміністративне правопорушення та після його складання вказали де потрібно поставити підпис.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин даної справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що в діях ОСОБА_4 вбачаються порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 732020 від 02.01.2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.01.2024 року та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, згідно якого встановлено факт відмови ОСОБА_4 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та спростовані доводи ОСОБА_4 , які він надав у судовому засіданні

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Невизнання своєї вини та заперечення щодо обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , суд розцінює як обраний спосіб його захисту.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з довідки т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області Бойка М. про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, ОСОБА_4 не отримував посвідчення водія.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 посвідчення водія не отримував, тому суд відносить його до категорії інших осіб.

Санкція частини 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність інших осіб за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а тому суд дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 .

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено одне з додаткових адміністративних стягнень - позбавлення права керування транспортними засобами.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 702/301/20 суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_4 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, а також, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають з ознаками стану наркотичного сп`яніння та їх відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння прирівнюється до керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено, а також те, що ОСОБА_4 посвідчення водія не отримував, тому з метою виховання ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень, суд вважає, що достатнім видом адміністративного стягнення для нього є штраф з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Горяєв

Повний текст постанови виготовлено 21 лютого 2024 року.