Справа № 489/7194/23 Головуючий у першій інстанції Коновець М.С.
Провадження № 33/812/89/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Провадження № 33/812/103/24
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Голощаповою А.О.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційними скаргами

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Притикіна Ігоря Ігоровича

на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, 26 жовтня 2023 року о 12:30 годині, в м. Миколаєві на перехресті вулиці 1 Лінія, 36, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом AUDI A6 державний номерний знак НОМЕР_1 , під час об`їзду транспортного засобу Opel Zafira державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, чим порушив вимоги пунктів 2.3б, 13.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена статтею 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова є необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи, суперечить вимогам чинного законодавства України, винесена внаслідок неприпустимого спрощеного підходу до судового розгляду справи, фактично без з`ясування всіх обставин, перелічених в статтях 247,280 КУпАП, а також прийнята із значними порушеннями процесуальних норм.

В обґрунтування апеляції вказує, що він 26 жовтня 2023 року біля 12:30 год. керуючи транспортним засобом AUDI, рухався з пр. Миру по вул.1-а Лінія в напрямку Херсонського шосе до свого будинку №15 по вул. 1 Лінія. Ширина дорожнього покриття вулиці становить 7 метрів, що дозволяє безперешкодному зустрічному роз`їзду трьох автомобілів. Тому відповідно до вимог пункту 13.3 ПДР переконавшись у відсутності зустрічного транспорту він продовжив рух лівіше, при цьому фактично невиїжджаючі на умовну полосу зустрічного руху. Під час руху він відповідно до пункту 2.3б ПДР був уважним і дотримувався безпечного інтервалу, що для зустрічного руху становив від 3 до 2,5 метрів. Водій автомобілю OPEL бачив авто ОСОБА_1 , але в порушення вимог пунктів 2.3б,д,12.1,12.3,13.1,13.3 ПДР замість зменшення швидкості, почав прискорюватися, рухаючись посередині всієї дороги, а після контактування зміг зупинитися лише за 15 метрів від місця ДТП. Побачивши OPEL апелянт зменшив швидкість і коли фактично був на умовно своїй полосі руху, відбулось контактування автомобілів дзеркалами, що підтверджується осипом дзеркала зафіксованим у пункті 9 схеми ДТП, зокрема на відстані 3 метрів від краю дорожнього полотна зі сторони руху ОСОБА_1 і на відстані 4 метра до краю дорожнього покриття зі сторони руху водія автомобіля OPEL. Отже, на момент контактування автомобілів, інтервал смуги для руху автомобіля OPEL був 4 метра.

Апелянт обґрунтовано вважає, що фрагменти поворотника дзеркала (п.9 схеми ДТП) перемішені з метою штучного створення доказів, про що він зазначав, як в схемі так і в письмових поясненнях. Вказані твердження ОСОБА_1 судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не спростовані.

Також, апелянт зазначає, що суд розглянув справу у його відсутність та відсутність його захисника, тим самим унеможливив реалізацію його права на захист з подальшим ухваленням несправедливого та незаконного рішення. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовим, апелянт до суду із заявою про SMS повідомлення не звертався, а відтак обраний судом спосіб повідомлення не є належним. Отже, розгляд справи судом першої інстанції незважаючи на визнану ним же поважність підстав для відкладення виглядає, як упередженість і зневага до апелянта, який з першого дня боронить державу, весь час перебуваючи в зоні безпосередніх бойових дій.

Крім того, суд в рішенні посилається на пояснення та схему ДТП, при цьому ігнорує той факт, що зазначені докази є копіями, не зазначено дати їх складення, особи яка їх складала та в якому саме проваджені збиралися ці докази (адже їх три провадження), що суперечить вимогам 9 Розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395). Як постанова суду так і протокол про адміністративне правопорушення не містять викладення суті порушення в частині зазначення конкретних діянь апелянта, що підпадають під порушення вказаних вимог ПДР, оскільки містять лише посилання на порушення, при цьому не описуючи, яким саме чином ОСОБА_1 їх порушив, в чому це конкретно виражалось та мало наслідком настання ДТП. Також, судом не зазначено доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою або відволікався від керування транспортним засобом, оскільки такий вичерпний перелік передбачений пунктом 2.3б ПДР.

Апелянт зазначає, що у оскаржуваному рішенні та протоколі, суть правопорушення містить невідповідності фактичним обставинам, зокрема апелянту інкримінується недотримання бокового інтервалу під час об`їзду автомобіля OPEL, замість зустрічного роз`їзду транспортних засобів. Таким чином, постанова суду та протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з тим, що містять суперечності щодо обставин правопорушення, що вказує на недоведеність винуватості.

Постанова суду першої інстанції суперечить рішенню Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року, згідно якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України.

08 лютого 2024 року захисник ОСОБА_1 Притикін І.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою матеріали справи повернути до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області для доопрацювання.

Апелянт не згодний із оскаржуваною постановою суду, через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи, суд фактично встановив, що викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відповідає обставинам події, що в свою чергу вже обмежує суд у подальшому розгляді справи по суті, так як вказані недоліки протоколу відносно ОСОБА_1 , позбавляють можливості суду дійти обґрунтованого висновку про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Проте суд, залишаючи поза увагою встановлені обставини та об`єктивно розуміючи, що зробити висновок на підставі протоколу у якому не вірно описана фабула події, а саме замість слова «роз`їзду» вказано під час «об`їзду» транспортного засобу, вже не можливо, так як це виходить за межи обвинувачення, продовжив розгляд справи по суті, не маючи остаточного звинувачення для правопорушника.

Апелянт також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з суттєвими порушеннями та помилками, що унеможливлює його розгляд, а саме не містить анкетних відомостей про потерпілого ОСОБА_2 та свідка, дані про якого вказано у схемі місця ДТП, до протоколу не додано жодного документу. Крім того, матеріали справи містять копію пояснення ОСОБА_2 , який не надавав будь-яких пояснень у цій справі, (як потерпілий) так як ця копія зроблена з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно самого ОСОБА_2 , де він надавав пояснення відповідно до свого процесуального статусу, як особа яка притягається до адміністративної відповідальності та копію схеми місця ДТП, яку ОСОБА_1 не підписував. Відсутність оригіналу схеми ДТП унеможливлює перевірку та оцінку доводів та заперечень учасників ДТП в межах розгляду справи судом по суті, так як ОСОБА_1 не погодився зі схемою складеною на місці ДТП, тому її не підписував, вона не відображала дійсні обставини ДТП. Наявна копія схеми, це схема, яка була складена при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Отже, схема ДТП, що була надана суду не є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД №416381 відносно ОСОБА_1 . Таким чином, встановлено, що оригінал схеми місця ДТП як додаток до протоколу відносно ОСОБА_1 відсутній, оскільки не оформлявся. Між тим, відповідно до Інструкції, схема місця ДТП є обов`язковим додатком до протоколу про адміністративне правопорушення. Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП і тому не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Захисник в апеляційній скарзі також зазначає, що суд достовірно знаючи, що ОСОБА_1 боронить державу, отримав поранення на полі бою, проходить лікування, про що надано належні докази, не здійснив жодного окремого виклику ОСОБА_1 чим обмежив його у доступі до правосуддя. Отже, суд розглянув справу без належного повідомлення особи, яка має право бути присутньою при розгляді справи. Суд не дотримався імперативних вимог частини 1, 2 статті 277-2 КУпАП. Вищевказане свідчить про наявність обґрунтованих підстав для повернення справи на доопрацювання, з метою виправлення вказаних недоліків протоколу про адміністративне правопорушення та доданих матеріалів, а також ознайомлення особи потерпілого, відносно якої складено протокол із внесеними виправленнями, оскільки відповідно до положень статей 256, 269 КУпАП потерпілий має право надавати пояснення і зауваження, щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання; знайомитися з матеріалами справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Відповідно до вимог статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно приписів статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу , в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. При складанні протоколу особі , яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 416381, 26 жовтня 2023 року о 12:30 годині, в м. Миколаєві на перехресті вулиці 1 Лінія, 36, водій транспортного засобу AUDI A6 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , під час об`їзду транспортного засобу Opel ZAFIRA державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає, чим порушив вимоги пунктів 2.3б, 13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.3 ПДР передбачено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідно до положень пункту 1.10 ПДР «перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу»

Отже, суть адміністративного правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , полягає в тому, що він, керуючи автомобілем AUDI A6 державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснюючи об`їзд перешкоди автомобіля Opel ZAFIRA державний номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечного бокового інтервалу між зазначеними транспортними засобами.

Тобто, враховуючи положення статті 1.10 ПДР, вказаний автомобіль Opel ZAFIRA мав бути нерухомим у межах смуги руху автомобіля AUDI A6, чи рухався попутно в межах цієї смуги.

Між тим, як видно зі схеми місця ДТП, автомобіль AUDI A6 та автомобіль Opel ZAFIRA рухались назустріч.

Такі ж пояснення щодо руху автомобілів надав ОСОБА_1 та водій автомобіля Opel ZAFIRA ОСОБА_2 .

За такого, обставини адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі серії ААД № 416381, не відповідають дійсності, а тому цей протокол не може вважатись належним доказом порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3б, 13.3 ПДР, в розумінні статті 251 КУпАП.

Таким чином, дослідивши докази у справі та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП, апеляційний суд вважає, що суду не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у порушенні вимог пунктів 2.3б, 13.3 ПДР України, а тому висновки суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанову суду належить скасувати із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Скасування постанови судді з поверненням протоколу про адміністративне правопорушення для його належного оформлення органу, який склав протокол, про що просив захисник в апеляційній скарзі, не передбачено як вид рішення, яке відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП має право прийняти суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника Притикіна Ігоря Ігоровича задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2024 року скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський