Справа № 488/5171/23
Провадження № 3/488/151/24
ПОСТАНОВА

12.02.2024 рокуСуддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 10.12.2023 року о 01 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Hyundai Tucson 2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві біля будинку №236А по пр.Богоявленському в м.Миколаєві з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору „Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, суду пояснив, що в цей день він дійсно вживав алкогольні напої, додому його везла дружина, коли на пр.Богоявленському на кільці з автомобілем трапилась якась несправність та він заглух прямо посеред їх полоси руху, на табло загорівся чек, тому він пересів за кермо автомобіля, щоб з`ясувати, що сталося, тільки-но його завів, ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, маючи намір пересісти за пасажирське сидіння, коли до них під`їхали співробітники поліції, повідомили, що машина у розшуку та попросили припаркувати її на узбіччі. В ході проведеної патрульними перевірки, факт перебування автомобіля у розшуку не підтвердився, однак в ході спілкування інспектор повідомив йому, що він має ознаки алкогольного спяніння, що ОСОБА_2 не заперечував. Він дійсно відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки транспортним засобом він не керував, про що він неодноразово повідомляв співробітниками поліції, однак на нього все одно було складено протокол. Просить суд закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки транспортним засобом в цей день він не керував.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені ОСОБА_1 та суду показала, що 10.12.2023 року близько 2 години ночі саме вона була за кермом автомобілю Hyundai Tucson 2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , коли відвозила чоловіка додому, оскільки в цей день він вживав алкогольні напої.

З наданого диску з відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського, на якому зафіксовані події 10.12.2023 року вбачається, що відеозапис розпочатий у вказаний день о 01.19 годині, коли до ТЗ Hyundai Tucson 2 підходить інспектор УПП та повідомляє ОСОБА_1 , що його автомобіль перебуває у розшуку. Автомобіль Hyundai Tucson 2 перебуває на проїзній частині з увімкненою аварійною світловою сигналізацією, за водійським сидінням знаходиться ОСОБА_1 . Інспектор просить ОСОБА_1 припаркувати автомобіль на узбіччі та повідомляє його, що автомобіль перебуває у розшуку, на що ОСОБА_1 категорично заперечує з мотивів належності автомобіля ВЧ та використання його з самого початку військової агресії в інтересах ВЧ. Надалі, після перевірки бази даних, інспектором повідомляється, що автомобіль Hyundai Tucson 2 не є в розшуку, що в розшуку перебувають його номери. ОСОБА_1 співробітники поліції повідомляють, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують йому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці чи у медичному закладі, на що останній заперечує. Протягом оформлення матеріалів ОСОБА_1 заперечує керування ним транспортним засобом та неодноразово повідомляє, що автомобілем керувала його дружина, про що остання також співробітникам поліції надає пояснення, аналогічного характеру.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Як вбачається з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р., встановлено роз`яснення щодо термінів, які у них вживаються. Зокрема, за п. 1.10. ПДР України «водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Відтак, однією з обов`язкових ознак терміну «водій» є керування ним транспортним засобом. Слово «керування» вказує на певну дію, а у випадку керування транспортним засобом - приведення до руху автомобіль, як цілісний механізм, функцією якого є переміщення його водія та/чи пасажирів на певну відстань.

Як слідує із показань ОСОБА_1 , останній не керував транспортним засобом коли до нього під`їхали працівники поліції. Дані відеозапису працівників поліції, що досліджені в суді, також не підтверджують факту керування останнім транспортним засобом о 01 годині 20 хвилин, як-то викладено у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .. При цьому протягом оформлення матеріалів ОСОБА_1 заперечує керування ним транспортним засобом та неодноразово повідомляє, що автомобілем керувала його дружина, що остання також співробітникам поліції підтверджує. Свідок ОСОБА_3 в суді також підтвердила обставини керування нею 10.12.2023 року, у тому числі близько о 01 годині 20 хвилин транспортним засобом Hyundai Tucson 2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по пр.Богоявленському в районі будинку № 236А, а представлене ОСОБА_1 посвідчення водія, підтверджує що ОСОБА_3 має право керування транспортним засобом категорії В.

При цьому, з представленого суду відеозапису не знайшли свого відображення ні факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем, ні факт зупинення його під час руху працівниками поліції.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 10.12.2023 року о 01 годині 20 хвилин керував транспортним засобом автомобілем Hyundai Tucson 2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по пр.Богоявленському в районі будинку № 236А з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а в такому разі він взагалі не повинен був проходити огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, жодних доказів у справі, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не представлено, враховуючи також той факт, що ОСОБА_1 свою вину не визнав.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Таким чином, складений за таких обставин протокол про адміністративне правопорушення та викладені в ньому обставини вчинення адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9, 247 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, дане провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.9 , ст. 130 , п. 1 ст. 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна