Номер провадження: 33/813/744/24
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Соколовської Є.Р., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень. Крім того стягнутий судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Обставини справи та вимоги апеляційної скарги

Оскарженою постановою суду першої інстанції встановлено, що 12 листопада 2023 року о 22 год. 33 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102», н/з НОМЕР_1 , в м. Одеса, вул. Церковна, 21, не маючи права керувати таким транспортним засобом, тобто не мав відповідної категорії, повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та винести нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1) ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що він не керував транспортним засобом в момент коли під`їхали працівники поліції, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт керування.

Крім того зазначив, що суд першої інстанції порушив право на доступ до суду, розглянув справу без його участі, проігнорувавши клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Окремо просив суд врахувати пом`якшуючи обставини, а саме те, що апелянт доглядає за батьком інвалідом І групи, працює на півставки офіціантом, і всі зароблені кошти йдуть на лікування батька.

ОСОБА_1 наголосив, що адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. є непомірним для нього з урахуванням його скрутного матеріального становища.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції не дотримався зазначених норм закону та допустив неповноту судового розгляду, яка в свою чергу призвела до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд перевіряє, у тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Основним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що 12 листопада 2023 року він не керував транспортним засобом «ЗАЗ 1102», н/з НОМЕР_1 не маючи посвідчення водія, а в матеріалах справи відносно нього відсутні допустимі та належні докази такого факту.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Так, апеляційним судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №648680 від 12 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 був складений поліцейським взводу №2 роти №8 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Бурлакою Іваном Олександровичем.

З фабули протоколу убачається, що 12 листопада 2023 року о 22 год. 33 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102», н/з НОМЕР_1 , в м. Одеса, вул. Церковна, 21, не маючи права керувати таким транспортним засобом, тобто не мав відповідної категорії, повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

В протоколі зазначено про те, що свідки правопорушення не залучались, проте вказано, що до протоколу додаються відеозаписи з нагрудних камер поліцейських №474483 та №474512.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи апеляційний суд встановив, що диски, або інші носії інформації з вищевказаними відеозаписами події розглядаємого правопорушення до матеріалів справи старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 додані не були.

З метою витребування додатків, які зазначенні в протоколі суд першої інстанції направив відповідний запит до Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП.

На запит суду з Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП надійшла відповідь про те, що надати відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №648680 від 12 листопада 2023 року не має можливості, оскільки вони були знищені після закінчення строку їх зберігання, який становить 30 діб, згідно наказу МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що крім протоколу про адміністративне правопорушення ААД №648680 в матеріалах справи містяться: довідка про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія; довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення та копія постанови серії ЕАР №6235989 за якою ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. При цьому, зазначені документи мають доказове значення для правильної кваліфікації дій особи, проте ніяким чином не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 12 листопада 2023 року.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути підтверджені за допомогою інших доказів, які б доводили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчиненням адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, формально підійшов до розгляду справи та у своїй постанові зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема відеозаписами події, які вказані в якості додатків до протоколу, проте які свідомо не були додані до матеріалів справи поліцейським взводу №2 роти №8 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що дана справа розглянута судом першої інстанції без додержання вимог ст.280 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не може вважатися законною та обґрунтованою, яка була винесена на підставі об`єктивно з`ясованих даних.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не доведена, поза розумним сумнівом, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а відповідно до змісту ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.2) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова Суворовського районного суду м.Одеси від 29 січня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п.1) ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому апеляційний суд зазначає, що положеннями ч.2 ст.251 КУпАП регламентовано те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Неналежне оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення з боку працівників поліції тягне за собою неможливість повного всебічного та об`єктивного розгляду таких справ у суді, що в подальшому призводить до безкарності осіб, які вчиняють адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне довести до відома начальника Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП про встановлені під час апеляційного розгляду порушення з боку поліцейських УПП в Одеській області ДПП вимог ст.251 КУпАП з боку, з метою недопущення подальших порушень вимог КУпАП, під час збору та оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1) ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Довести до відома начальника Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП про неналежне виконання службових обов`язків з боку відповідальних осіб УПП в Одеській області ДПП під час збору доказів та формування справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для вжиття відповідних заходів дисциплінарного реагування.

Про вжиті заходи повідомити Одеський апеляційний суд.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко