КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №33/824/1339/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київського області від 15 січня 2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 510390 від 18 листопада 2023 року - 18 листопада 2023 року о 13 год. 45 хв. по вул. Соборній, 30, с. Петропавлівської Борщагівки Бучанського району Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI 100, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджений висновком № 006179 від 28.11.2023, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київського області від 15 січня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з вказаною постановою, 25 січня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції в скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження на підставі ст. 247 КУпАП.

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення згідно положень ст. 294 КУпАП розпочинається з дня винесення такої постанови судом, а не з наступного дня після винесення такої постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова Києво-Святошинського районного суду Київського області була винесена 15 січня 2024 року (а.с.9-10).

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 15 січня 2024 року та закінчився 24 січня 2024 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була подана до суду першої інстанції 25 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Також апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київського області від 15 січня 2024 року.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Водночас апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному поданню апеляційної скарги з дотриманням вимог КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київського області від 15 січня 2024 - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «09» лютого 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко