Номер провадження: 33/813/1031/24
Номер справи місцевого суду: 946/6906/23
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 05.09.2023 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував мопедом марки «Хонда», б/н, по вул. Шевченка, б.2, в с. Багате, Ізмаїльського району, Одеської області у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія був обстежений на місці зупинки, результат тесту 0,52 % проміле, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.57-59).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 14.03.2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.52-57).

Крім того, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив викликати у судове засідання свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - сержанта поліції ВРПП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (а.с.61-62).

У судове засідання, призначене на 16.04.2024 року на 11 год. 30 хв., ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.66 - зв.).

Крім того, в судове засідання, призначене на 16.04.2024 року, були викликані свідки:

- ОСОБА_2 , який в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення

судового засідання був повідомлений належним чином (а. с. 67).

- ОСОБА_3 - сержант поліції ВРПП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, в судове засідання також не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Більше того, від Начальника ВРПП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області Руденко О. надійшла заява про неможливість прибуття поліцейського ОСОБА_3 до Одеського апеляційного суду та про розгляд справи без участі останнього (а.с.70, 71).

Дослідивши апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 193352 від 05.09.2023 року (а.с.1);

-тестуванням ОСОБА_1 на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest Drager», згідно з яким 05.09.2024 року о 19 год. 07 хв. результат тесту склав 0,52 ‰ (а.с.2);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.09.2024 року (а.с.4);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 05.09.2024 року (а.с.8);

-відеозаписом (а.с.9).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2024 року в порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що в апеляційній скарзі жодних доводів на спростування висновків суду першої інстанції, не досліджених судом доказів, якими б спростовувались висновки суду 1-ї інстанції, та які не були предметом перевірки під час судового розгляду, скаржником не зазначено.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував мопедом, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується показами свідка ОСОБА_2 , а також долученим до матеріалів справи відеозаписом, на якому о 19:05:13 останній зазначив, що їхав на мопеді.

Склад правопорушення складає керування транспортним засобом у стані сп`яніння, з приводу перебування ОСОБА_1 саме в такому стані є результат приладу «Alcotest Drager», згідно з яким результат тесту склав 0,52 ‰ (а.с.2).

Зважаючи на викладене, решта доводів скарги про те, що посвідчення водія скаржник не отримував, не впливають на наявність складу правопорушення, а тому підставою для скасування постанови суду бути не можуть.

Окрім того, під час ознайомлення з протоколом ОСОБА_1 будь-яких пояснень чи зауважень щодо дій працівників поліції не надавав, щодо порушення його прав працівниками поліції жодним способом не зазначав.

Більш того, у протоколі у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 зазначив: «Згоден».

Аналіз відеозапису, докази у справі не надають підстав для висновку, що керування мопедом може піддаватися сумніву, тому доводи про це не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

Жодних інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда