Дзержинський міський суд Донецької області
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Єдиний унікальний номер 225/14/24

Номер провадження 3/225/72/2024

01 лютого 2024 року

приміщення суду за адресою: вул. Дружби, 4, м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Геря О.Г., за участі секретаря судового засідання Андрієвої Т.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Рябухи А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водій «Торецький РЕМ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

27.12.2023 о 11.10 год. м.Торецьк, вул.Центральна, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗИЛ 431412 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 27.12.2023 приблизно вранці його було зупинено поліцейськими, які попросили його показати водійське посвідчення, він пояснив їм, що посвідчення забув вдома. Далі поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в м.Краматорськ, але від проходження огляду він відмовився, тому що був на транспортні, яке належить підприємству, а так як їхати на огляд потрібно було далеко, він не міг його залишити. Вину у вчиненні правопорушення не визнає, наркотичні засоби не вживає.

Захисник Рябуха А.В. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки працівниками поліції порушений порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення та вимоги «Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС від 09.11.2015 № 1452/735, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026. Також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення його підзахисному не було роз`яснено зокрема право користуватись юридичною допомогою адвоката. Крім того, відповідно до Наказу Департаменту охорони здоров`я Донецької ОДА від 27.04.2020 року найближчим закладом охорони здоров`я, якому надано право проводити огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння був КНП «ЦМЛ» м.Торецька, однак водію з невідомих причин було запропоновано проїхати до «Краматорського наркологічного диспансеру».

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Рябухи А.В., суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №575622 від 27.12.2023 року, 27.12.2023 о 11.10 год. м.Торецьк, вул.Центральна, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗИЛ 431412 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

З огляду на це суд зазначає наступне.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015року (далі-Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 4 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з пунктом 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно з пунктом 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з пунктом 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ зазначеної інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи із змісту вищевказаної Інструкції, яка є обов`язковою для поліцейського, суд знаходить, що для законної вимоги поліцейського до водія щодо проходження огляду на стан сп`яніння закон прямо вказує на наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Закон також прямо вказує, що поліцейський самостійно на місці зупинки транспортного засобу встановлює у водія транспортного засобу наявність чи відсутність ознак стану сп`яніння - алкогольного, наркотичного чи іншого, а у разі їх встановлення водію повідомляється які саме ознаки і якого саме сп`яніння були у нього встановлені і далі, на підставі встановлених ознак поліцейський пропонує водію пройти огляд на підтвердження чи спростування стану сп`яніння. Якщо були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння закон прямо зобов`язує поліцейського запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а в разі не згоди водія пройти огляд місці поліцейський пропонує пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення. У разі, якщо виявлені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або водій не погодився з результатами проведеного огляду на місці зупинки водію пропонується пройти огляд в медичному закладі.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Натомість, інспектором СРПП Бахмутського РВП в Донецькій області не було дотримано вимог вказаних інструкцій.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №575622 від 27.12.2023 року до матеріалів справи долучено: направлення на огляд водія транспортного засобу від 27.12.2023 року та відеозапис.

Оглянувши в судовому засіданні відеозапис, суд відмічає, що інспектором взагалі не перевірялись ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , а просто запропоновано проїхати в наркологічний диспансер м.Краматорська. Інспектор не повідомляв які ознаки сп`яніння наявні та яке сп`яніння вбачає у водія ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що інспектором не перевірялись у водія ознаки сп`яніння, а тому були вказані у протоколі формально, а відтак інспектором було порушено вимоги зазначеної вище інструкції, та у нього не виникло право вимоги до водія про проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, долучений відеозапис не охоплює всю процедуру від моменту зупинки водія ОСОБА_1 до моменту складання відносно нього протоколу правопорушення. З відеозапису не можливо встановити чи роз`яснювались ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Окремо, суд звертає увагу на те, що на відеозаписі поліцейський пропонує проїхати ОСОБА_1 саме в наркологічний диспансер м.Краматорська, в той час як до матеріалів справи долучає направлення на огляд водія до ЦМЛ м.Торецька. Суд відмічає, що наркологічний диспансер м.Краматорськ не є найближчим закладом якому надано право на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння і враховуючи значну відстань м.Краматорськ від м.Торецьк, поліцейський своєю пропозицією фактично схилив ОСОБА_1 до відмови від проходження такого огляду.

Також слід зазначити, що між відеозаписом, протоколом про адміністративне правопорушення та направленням на огляд водія транспортного засобу містяться суперечності у часі, а саме: в протоколі зазначено, що час вчинення ОСОБА_1 правопорушення 27.12.2023 року о 11.10 год., направлення на огляд водія транспортного засобу виписане 27.12.2023 о 11.00 год., хоча з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що події відбувались 27.12.2023 о 12:09:53 год., тобто зафіксований на відеозаписі перебіг подій не узгоджується з часом зафіксованим у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №575622 від 27.12.2023.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять. Свідки для фіксації цього правопорушення поліцейськими не залучалися.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Салабіаку проти Франції від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку .

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі Карелін проти Росії ( Karelin v. Russia , заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченогост. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченогост. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (днів) з моменту винесення постанови.

С у д д я: О.Г.Геря