КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/978/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г.М.,

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 536, 80 грн.

08.01.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року, скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Свої доводи мотивує тим, що домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 на той час була відсутньою.

Мав місце конфлікт, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону, тим паче, що колишнє подружжя проживають разом в квартирі та мають спільних дітей.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначено, що він не намагався уникнути конфлікту, проте ОСОБА_1 в судовому засіданні вказаного не зазначав. Останній вказав на те, що дійсно мало місце непорозуміння та сварка між колишнім подружжям.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить об`єктивної сторони цього правопорушення, а саме того, як і в якій спосіб було вчинено діяння (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, а також яка саме шкода була (чи могла бути) завдана потерпілій.

У цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю його колишній дружині чи іншої шкоди, хоча і відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано тим, що оскаржувану постанову було отримано засобами електронного зв`язку 11.12.2023.

13.12.2023 захисником ОСОБА_1 - адвокатом Хобтою С. Г. було направлено апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року було повернуто останньому у зв`язку з ненаданням належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Хобта С. Г. апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримали та просили їх задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2023 захисником ОСОБА_1 - адвокатом Хобтою С. Г. на адресу Дарницького районного суду м. Києва засобами поштового зв`язку було направлено апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Хобти С. Г. разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала, з підстав ненадання витягу з договору про надання правової допомоги.

26.12.2023 копію постанови від 22.12.2023 та оригінал апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами було направлено адвокату Хобті С. Г. за адресою: 04213, м. Київ, а/с 108.

Згідно відомостей, які містяться на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року було оприлюднено на сайті - 29.12.2023.

08.01.2024 ОСОБА_1 повторно направив на адресу Дарницького районного суду м. Києва апеляційну скаргу.

З огляду на вказані обставини, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження судового рішення в її справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної, психологічної або матеріальної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім1єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає ( проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно завдається шкода.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення в тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №274326 вбачається, що 26.11.2023 о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив сімейна сварку з колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої ображав її нецензурними словами, штовхав, кидався у бійку у присутності дітей ОСОБА_3 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2008 року народження, чим завдав психологічного болю, та, як наслідок, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До протоколу додано письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до яких остання просить притягнути її колишнього чоловіка ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що 26.11.2023 о 08 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , він ображав її нецензурними словами, штовхав, принижував, кидався у бійку, скручував руки та забрав ключі від авто, де власником по тех. паспорту є вона. Дана подія відбувалася у присутності дітей ОСОБА_3 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2008 року народження, чим своїми діями завдав психологічного болю.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, що вчиненні останнім дії викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Суд звертає увагу, що самі по собі словесні образи, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , 23.11.2023 його колишня дружина напала на нього та завдала тілесних ушкоджень на тілі (руки та грудна клітина). Він намагався викликати поліцію, та вона не дала цього зробити, вихватила телефон та викинула. 26.11.2023 ОСОБА_2 намагалась силою забрати у нього ключі від автомобіля, який перебуває у спільній власності та хотіла викрасти кошти у нього з сумки. Він завадив цьому і вона викликала поліцію. Поліція, яка приїхала на виклик, каже, що він має їй віддати ключі, хоча це не є так, бо авто у спільній власності і тільки суд може вирішити це.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 26.11.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.1732 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Кирилюк Г. М.