ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1281/23 Номер провадження 33/814/275/24Головуючий у 1-й інстанції ФАДЄЄВА С. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л, при секретарі судового засідання Буйнової О.П,

розглянувши в судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Крюківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 27.03.23, о 15:07, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 2106, д.н.з НОМЕР_1 по вулиці Чумацький Шлях 1А в м. Кременчуці з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, та виражене тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити.

Зокрема вказує, що розгляд справи відбувся без його участі, а тому судом не було досліджено всіх епізодів справи. Звертає увагу, що працівники поліції зупинили без правових підстав, після цього почали проводити незаконну поверхневу перевірку, огляд, вважає, що зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення є недопустимими.

Одночасно, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що під час розгляду справи та винесення постанови ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні 14.09.2023. Копію постанови суду отримав поштою 17.10.2023, після ознайомлення з матеріалами справи, після чого 27.10.2023 ним була подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні під час розгляду справи, копію постанови про адміністративне правопорушення отримав 17.10.2023 року, тому подана ним 27.10.2023 року апеляційна скарга підлягає розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.03.23, о 15:07, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 2106, д.н.з НОМЕР_1 по вулиці Чумацький Шлях 1А в м. Кременчуці з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, та виражене тремтіння пальців рук.

На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 385800 від 27.03.2023 (а.с.1); даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.03.2023 складеного о 15:25 годині, яким підтверджується, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження такого огляду (а. с. 2); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається в тому числі, що ОСОБА_1 керував автомобілем, не заперечував факту керування ним транспортним засобом, пояснював куди та звідки він їде, а після виявлення у нього ознак сп`яніння та пропозиції поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився пройти огляд, проте під час прямування до наркологічного диспансеру добровільно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.5).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_2 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що огляд його на стан сп?яніння проведено з порушення встановленого порядку, суд відхиляє з огляду на те, що наявний відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, не заперечував факту керування ним транспортним засобом, пояснював куди та звідки він їде, а після виявлення у нього ознак сп`яніння та пропозиції поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився пройти огляд, проте під час прямування до наркологічного диспансеру добровільно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначені факти підтверджуються сукупністю інших доказів у справі, зокрема даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.03.2023 складеного о 15:25 годині, яким підтверджується, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження такого огляду.

Твердження апелянта щодо того, що судом було розглянуто справу без нього, бо особисто знаходився в іншому регіоні України, тому не міг отримати судову повістку, а тому судом не було досліджено детально всіх епізодів справи, суд відхиляє дане твердження, з огляду на те, що ОСОБА_1 достовірно знав, що розгляд справи здійснюється в Крюківському районному суді. 9.04.2023 розгляд справи було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. 24.05.2023 розгляд справи було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 у зв`язку з його перебуванням на лікарняному. 29.06.2023 справа відкладена за клопотанням ОСОБА_1 . В судове засідання, призначене на 14.09.2023, ОСОБА_1 повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою, зазначеною ним у протоколі про адміністративне правопорушення. На адресу суду повернувся конверт з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд визнає можливим відповідно до ст. 268 КУпАП проведення судового розгляду у відсутність правопорушника на підставі документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2023 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2023 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин