Справа № 350/989/23
Провадження № 33/4808/171/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Бурака Б.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рожнятівського районного суду від 22 листопада 2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою щодо ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення;

визнано винуватим за ст.122-4 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності;

притягнутий до відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 21.06.2023 о 15 год. 30 хв. між у с.Сваричів по вул.Довга, ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW X3» НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведений за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», результат тесту позитивний 2,26 проміле виявленого алкоголю в крові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною й не обґрунтованою та оспорює постанову в частині притягнення його до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП. Судом не прийнято до уваги, що відеозапис події не містить інформації щодо керування транспортним засобом ним в стані алкогольного сп?яніння. Із відеозапису видно, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння, який проведений за допомогою газоналізатора «Alcotest Drager 6810». Однак, сам факт керування мною транспортним засобом стані алкогольного сп?яніння не було зафіксовано. Із відеозапису вбачається, що автомобіль стоїть на ділянці землі, а апелянт знаходиться неподалік. Цим відеозаписом підтверджено пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та показання свідка ОСОБА_2 (який є власником автомобіля) про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом на момент приїзду працівників поліції, а чекав на ОСОБА_2 , з яким попередньо домовився про передачу належного йому автомобіля.

Відсутні на відеозаписі фіксація і повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу; також невідомо ким саме зупинений автомобіль та хто був за кермом.

Таким чином, вказаним відеозаписом, який є об?єктивним доказом у справі, не підтверджено факт керування ним вказаним автомобілем, що є обов?язковою складовою об?єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

До показань свідків ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4 , на які посилався суд, як на підтвердження факту керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп?яніння ставиться критично.

Щодо строку на звернення з апеляційною скаргою, то апелянт вказує, що є військовослужбовцем з 6.02.2023 рокуі по даний час проходить військову службу в ЗСУ і не мав можливості бути присутнім під час винесення та проголошення даної постанови. Також про даний факт винесення постанови не був повідомлений і його захисник. 1 грудня 2023 року із слів його дружини йому стало відомо, що на його адресу по місцю реєстрації, надійшла копія постанови від 22.11.2023 року. Після чого він попросив свого адвоката Бурака Б.В. ознайомитись із даною постановою та звернутись із апеляційною скаргою до суду. Зі слів адвоката Бурака Б.В. йому стало відомо, що апеляційний суд відмовив у прийнятті скарги у зв?язку із порушенням строку апеляційного оскарження.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, останню скасувати, а провадження у справі щодо нього за ст.130 ч.1 КУпАП закрити.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 за клопотанням його захисника через його перебування в ЗСУ.

Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку підлягає задоволенню з метою доступу особи, яка служить в ЗСУ, до правосуддя в умовах воєнного стану. Як з`ясовано, ОСОБА_1 є військовослужбовцем з 6.02.2023 року і по даний час проходить військову службу в ЗСУ і не мав можливості бути присутнім під час винесення та проголошення даної постанови. Копію постанови не отримував, потратив час на залучення адвоката, що в сукупності позбавило вчасно подати апеляційну скаргу.

Заслухавши доводи захисника про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

Фактичні обставини та кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюються, тому постанова в цих частинах не перевіряється.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Непереконливими є доводи суду про факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Його твердження про те, що автомобілем він не керував узгоджується з даними відеозапису та показаннями свідка ОСОБА_2 , який є власником автомобіля. Всі сумніви згідно ст. 62 Конституції України суд зобов`язаний трактувати на користь правопорушника.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення, даних про вручення якого в матеріалах справи немає. Апелянт заперечив таке вручення, у справі немає документальних підтверджень про вручення їй такої копії або отримання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення її до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи ОСОБА_1 , які підтверджується відеозаписом події про те, що останньому перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Як убачається з відеозапису події, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці біля транспортного засобу за допомогою технічного приладу, не було з`ясовано чи погоджується він з результатом огляду та не запропоновано пройти огляд в медичному закладі, що є істотним порушенням ст. 266 КУпАП та вимог спеціальної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тому таке порушення процедури огляду на стан сп`яніння працівником поліції, як того вимагає закон, є прямим порушенням процедури огляду водія, тому згідно ст. 266 ч.5 КУпАП такий огляд слід вважати недійсним.

Оглад водія ОСОБА_1 проводився за допомогою алкотестера Драгер. Однак апеляційний суд бере до уваги повідомлення уповноваженого представника виробника алкотестерів Драгер в Україні п. ОСОБА_5 про те, що використання всіх алкотестерів в Івано-Франківській області за 2022-2023 роки є неправомірним, оскільки вони не пройшли належну сертифікаційну повірку. Такий сумнів згідно ст. 62 Конституції України апеляційний суд трактує на користь водія.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини за ст.130 ч.1 КУпАП, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП і закриття справи в цій частині за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Рожнятівського районного суду від 22 листопада 2023 року щодо нього в частині притягнення його до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький