ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3098/23 Номер провадження 33/814/360/24Головуючий у 1-й інстанції МУРАШОВА Н. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 20 липня 2023 року о 16:26 год. в м. Кременчук по вул. Миколи Кучми, 69, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема вказує, що в нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, його поведінка була адекватною ситуації, а тому вимоги поліцейських щодо необхідності їхати до медичного закладу були безпідставними та незаконними.

Зважаючи на крайню необхідність зустріти хворого батька він не погодився пройти огляд в медичному закладі, пройшовши його в подальшому самостійно, яким було підтверджено відсутність ознак наркотичного сп`яніння.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні 22.11.2023, подавши заяву про розгляд справи в суді першої інстанції без його участі та участі його захисника. Копію постанови суду від 22.11.2023 він отримав особисто 04.12.2023 в приміщення суду, що підтверджується відповідною заявою та в подальшому - 11.12.2023 подав апеляційну скаргу безпосередньо до місцевого суду.

Вказані обставини свідчать про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ААД №434116 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, з особистими поясненнями «не згоден».

направлення на огляд водія до медичного закладу, яке в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, долучено до матеріалів справи,

рапорт поліцейського,

записи з відеореєстратора та бодікамер працівників поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані апелянтом.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів з відеореєстратора поліцейського автомобіля та бодікамер працівників поліції, автомобіль ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими.

Під час спілкування та перевірки документів, з`ясування інформації щодо значної кількості штрафів за порушення ПДР, у поліцейського виникла підозра щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння та останньому було повідомлено виявлені ознаки (16:31 год.).

На пропозицію проїхати до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився зазначивши «В мене часу нема, мені треба забирати батька».

Водію було роз`яснено його права, неможливість проведення огляду на місці зупинки на відміну від огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду в медичному закладі у вигляді складання протоколу та притягнення до адміністративної відповідальності.

В подальшому поліцейський неодноразово перепитував та уточнював у ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд в медичній установі, на що останній, посилаючись на відсутність часу та необхідність вирішувати сімейні питання, відмовився від поїздки до лікаря-нарколога, що і стало підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, шо він за власною ініціативою в той же день в медичному закладі пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, результатом якого є встановлений лікарем висновок про відсутність в нього ознак наркотичного сп`яніння - не наприймаються до уваги, оскільки водію інкриміновано не перебування в стані наркотичного сп`яніння, а ухилення від проходження такого огляду, що не є тотожними за своїм правовими змістом, а відтак наданий притягнутим висновок про відсутність в нього ознак наркотичного сп`яніння не впливає на правильність кваліфікації його дій та доведеність його вини.

Крім того, нормами як ПДР так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння, не передбачено особисте проходження особою у якої виявлено ознаки сп`яніння огляду в медичному закладі.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, у разі наявності підстав вважати, що водій ТЗ перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Посилання на незаконність вимог працівників поліції проїхати до закладу охорони здоров`я є безпідставними, оскільки водій у відповідності до п.2.5 ПДР України повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В разі наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, поліцейський повідомляє про них особу та пропонує проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, де лікар-нарколог підтвердить чи спростує підозру поліцейського.

В даному випадку, встановивши наявність визначених п. 4 розділу І інструкції ознак наркотичного сп`яніння, останні були повідомлені водію та запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції пропорядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2023 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна