Справа № 243/643/24
Провадження № 3/243/594/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2024 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Фалін І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (старший стрілець, старший солдат), місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДНК-2 № 401 від 19.01.2024, з якого слідує, що 17.01.2024 о 21-00 год. старший солдат ОСОБА_1 перебуваючи в районі виконання завдань Військової частини НОМЕР_2 поблизу у АДРЕСА_2 , при цьому будучи старшим групи військовослужбовцями, які проживають у спальному приміщенні тимчасового розташування Військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 і старшим за званням всупереч вимогам ст. 11,12,13,16,17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст.1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, не здійснював контроль за особовим складом групи та не доповів командуванню про факт нанесення тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_2 солдатом ОСОБА_3 , внаслідок чого 18.01.2024 солдата ОСОБА_2 було госпіталізовано до лікарні, чим недбало віднісся до військової служби в умовах воєнного стану, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, та суду пояснив, що 17.01.2024 близько о 21-00 год. він перебував біля спального приміщення разом з військовослужбовцями солдатом ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_3 , в районі виконання завдань Військової частини НОМЕР_2 поблизу у н.п. Рай-Олександрівка, Донецької області, під час виконання наказу щодо розгрузки автомобіля ГАЗ. Після розгрузки автомобіля, солдат ОСОБА_3 зайшов у середину спального приміщення, а він залишився на дворі, повернувшись до якого побачив, що між солдатами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були у стані алкогольного сп`яніння, почалася бійка, і він розборонив їх. Солдата ОСОБА_3 він вивів на подвір`я, а солдат ОСОБА_2 зразу пішов до замполіта ОСОБА_4 . Також зазначив, що сам замполіт ОСОБА_4 підтвердив йому, що ОСОБА_2 перебуває у нього та щодо цього конфлікту він розбереться вранці. Вважає що, оскільки ОСОБА_2 сам доповів замполіту щодо факту вчинення бійки з ОСОБА_3 , його дії щодо не повідомлення командуванню про факт нанесення тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_2 солдатом ОСОБА_3 , є правильними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законності.

Загалом питання адміністративної відповідальності військовослужбовців Збройних Сил України регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Кодекс України про адміністративні правопорушення містить норму про адміністративну відповідальність військовослужбовців за правопорушення на загальних підставах та норму, яка відсилає до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Єдиною фактичною підставою притягнення військовослужбовців до адміністративної відповідальності є вчинення ними адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона даного адміністративного військового правопорушення проявляється у суспільно небезпечних та шкідливих протиправних діях чи бездіяльності військовослужбовців. При цьому ці дії чи бездіяльність посягають на врегульовані законодавцем суспільні відносини в частині проходження військовослужбовцем військової служби. Також ці протиправні дії чи бездіяльність є суспільно-небезпечними та шкідливими за наслідками.

Протиправні посягання на охоронюваний законом об`єкт (порядок проходження військової служби) здійснюється шляхом бездіяльності, яка виражається у формі недбалого ставлення до військової служби.

Між вказаними протиправними діями та наслідками має бути наявний причинний зв`язок, який за своїм змістом може бути прямим або опосередкованим.

Таким чином, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у формі недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Статтями 11,13, 16, 49 та 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними законами, посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Верховний Суд у постанові у справі № 185/12161/15-к від 21 травня 2021 року вказав, що об`єктивна сторона недбалості припускає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражаються у їх невиконанні або у неналежному виконанні. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася тощо.

При встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається. При цьому треба враховувати як об`єктивні, так і суб`єктивні фактори, зокрема, зовнішні умови й обстановку, в якій доводилось виконувати обов`язки військовій службовій особі, дії вищестоящих командирів і начальників, а також дані, які характеризують особу винного, його кваліфікацію, професійну підготовку, тривалість перебування на посаді, яку обіймає, досвід та інші обставини кримінального провадження.

Так, із дослідженого у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНК-2 № 401 від 19.01.2024, з якого слідує, що 17.01.2024 о 21-00 год. старший солдат ОСОБА_1 перебуваючи в районі виконання завдань Військової частини НОМЕР_2 поблизу у АДРЕСА_2 , при цьому будучи старшим групи військовослужбовцями, які проживають у спальному приміщенні тимчасового розташування Військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 і старшим за званням всупереч вимогам ст. 11,12,13,16,17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст.1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, не здійснював контроль за особовим складом групи та не доповів командуванню про факт нанесення тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_2 солдатом ОСОБА_3 , внаслідок чого 18.01.2024 солдата ОСОБА_2 було госпіталізовано до лікарні, чим недбало віднісся до військової служби в умовах воєнного стану, що в подальшому негативно впливає на боєздатність підрозділу.

Із досліджених у судовому засіданні рапорту від 19.01.2024 Військовому коменданту м. Слов`янськ заступника командира мотопіхотного батальйону МПЗ старшого лейтенанта ОСОБА_5 вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні де проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи над ними старшим відповідно до усного розпорядження командира мотопіхотної роти та званням не здійснював контроль за особовим складом групи та не доповів про факт нанесення тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_2 та про конфлікт, який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку із чим, просить провести перевірку та притягнути до відповідальності ОСОБА_1 .

Із досліджених у судовому засіданні письмових пояснень ОСОБА_3 від 18.01.2024 вбачається, що 17.01.2024 близько о 20-00 год. він попросив солдата ОСОБА_2 розтопити грубку у приміщенні, поки він з ОСОБА_1 вивантажували машину. Після повернення до приміщення він побачив, що ОСОБА_2 його прохання не виконав та він зробив йому зауваження, на що останній в його бік нецензурно вилаявся та у них почалася суперечка, яка переросла у бійку, під час якої він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_2 . Після цього він вийшов з приміщення, а ОСОБА_2 залишився на своєму спальному місці. Вранці солдат ОСОБА_2 звернувся у мед.пункт та розповів про нічну ситуацію командуванню.

Із досліджених у судовому засіданні письмових пояснень ОСОБА_4 від 18.01.2024 вбачається, що на теперішній час він перебуває на службі у ВЧ НОМЕР_2 на посаді командира мотопіхотної роти з МТЗ. 18.01.2024 близько о 09-00год. у н.п. Рай-Олександрівка, Донецької області, під час ранкового шикування тимчасового місця розташування мотопіхотної роти ним було виявлено з тілесними ушкодженнями солдата ОСОБА_2 в ході розмови з яким з`ясувалось, що 17.01.2024 близько 0-00год. у нього виник конфлікт з солдатом ОСОБА_3 в ході якого він отримав тілесні ушкодження от останнього, після чого звернувся за медичною допомогою.

Із досліджених у судовому засіданні письмових пояснень ОСОБА_4 від 19.01.2024 вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 був старшим групи військовослужбовцями, які проживають у спальному приміщенні тимчасового розташування Військової частини, не здійснював контроль за особовим складом групи та не доповів командуванню про факт нанесення тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_2 солдатом ОСОБА_3 , внаслідок чого 18.01.2024 солдата ОСОБА_2 було госпіталізовано до лікарні.

Із досліджених у судовому засіданні письмових пояснень ОСОБА_1 від 18.01.2024 вбачається, що 17.01.2024 близько о 20-00 год. він разом із солдатом ОСОБА_3 розвантажував автомобіль ГАЗ на території спального приміщення Військової частини НОМЕР_2 поблизу у н.п. Рай-Олександрівка, Донецької області. Поки солдат ОСОБА_3 перебував у середину цього приміщення вони попросили його розтопити буржуйку, однак він цього не зробив. Розвантаживши автомобіль ОСОБА_3 пішов до приміщення, а він залишився на дворі, повернувшись до якого побачив, що між солдатами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , почалася словесна перепалка, яка переросла у бійку, під час якої ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_2 . Після того як він розборонив їх, солдат ОСОБА_3 пішов по своїх справах, а ОСОБА_2 залишився на своєму спальному місці. Вранці 18.01.2024 ОСОБА_2 стало погано та він звернувся до мед.пункту.

Із досліджених у судовому засіданні копії військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого Розпутному Д.О. Катеринівським ВК Черкаської області та витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 № 234 від 15.08.2023, підтверджується перебування ОСОБА_1 на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 .

Відповідно до службової характеристики, ОСОБА_1 займаній посаді відповідає.

Крім того, в судовому засіданні були дослідженні фототаблиці до матеріалів перевірки щодо порушень правил статних взаємовідносин між солдатами ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_2 17.01.2024 близько о 20-10 год в н.п. . Рай-Олександрівка, Донецької області.

За таких обставин, суд, дослідивши письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 , надані останнім безпосередньо після вчинення відповідного адміністративного правопорушення, а також, дослідивши інші письмові матеріали справи, у достовірності та істинності яких підстав сумніватися у суду не має, і, відповідно, оцінюючи наявні докази, які, на думку суду, узгоджуються проміж собою та не викликають будь-яких сумнівів у своїй належності та допустимості, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вважає, що винність правопорушника ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді, і дії останнього вірно і обґрунтовано кваліфіковані за ознаками ст.172-15 ч.2 КУпАП, оскільки, правопорушник ОСОБА_1 , являючись військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби, в умовах особливого періоду.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, оскільки викладені доводи протирічать встановленим судом обставинам на підтвердження вини ОСОБА_1 та заявлені виключно для уникнення відповідальності.

При визначенні стягнення, суд, у відповідності до положень ст.33 КУпАП, враховує обставини та характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В якості обставин, що, згідно зі ст.34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що, згідно зі ст.35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, особу правопорушника, те, що він є працездатним, пенсійного віку не досяг, є військовослужбовцем та виконує військові обов`язки та завдання по обороні кордонів України, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових правопорушень.

Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ч. 2 ст. 172-15, ст. ст. 401, 283, 284 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в сумі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.), який перерахувати на номер рахунку (IBAN) UA0005658; отримувач - Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/21081100; ; банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.); код класифікації доходів бюджету: 21081100; найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в сумі 605(шістсот п`ять)грн. 60 копійок, рахунок отримувача: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання 3 (три) місяці.

Суддя І.Ю. Фалін