Провадження № 3/161/120/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 02 лютого 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кихтюк Р.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого лікарем Луцької міської клінічної лікарні, -

- за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду з УПП у Волинській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 18.06.2023 року о 02.56 год., ОСОБА_1 в м. Луцьку по вул. Глушець, 21, керував автомобілем «BMW 528I», р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови), однак від проходження медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник заперечили вину в інкримінованому правопорушенні, суду пояснили, що зі сторони працівників поліції були провокативні дії, а також порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Зазначають про відсутність належних та допустимих доказів у підтвердження факту керування транспортним засобом та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку.

Крім того, ОСОБА_1 суду пояснив, що стояв біля автомобіля разом із ОСОБА_2 і вони перебували у стані алкогольного сп`яніння, про що повідомили працівникам поліції і був вже загальновідомий факт, оскільки самі це озвучили. Проте, поліцейські сказали переставити автомобіль і він вважав за необхідне виконати таку вказівку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у провину ставиться порушення ним п.2.5 ПДР України, відповідно до якого останній, керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився.

Згідно із ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є, серед іншого, запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, регулюється КУпАП (пункт 2.1. мотивувальної частини Рішення КСУ від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП).

Згідно з вимогами п. 1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 266 КУпАП «Відсторонення осіб від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння …» в імперативній формі передбачено правило поведінки працівників патрульної поліції у випадку, якщо у них є підстави вважати, що водії транспортних засобів перебувають у стані алкогольного (наркотичного чи іншого сп`яніння), а саме такі водії підлягають обов`язковому відстороненню від керування цими транспортними засобами.

При перевірці доводів щодо провокативного характеру дій поліцейських, досліджено відеозапис із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП є належним і допустимим доказом таких дій.

Із даного відео слідує, що інспектори поліції підходять до транспортного засобу, який знаходиться на проїзній частині у нерухомому стані, а поруч із ним перебувають двоє осіб, одним із яких є ОСОБА_1 . На 02.53 хв. відеозапису видно, що поліцейський висловлює припущення про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, однак в подальшому, всупереч вищенаведеним положенням КУпАП, ОСОБА_1 була висловлена пряма вказівка перемістити даний транспортним засіб на узбіччя, оскільки таке його місцезнаходження може стати причиною наїзду на нього іншого транспортного засобу, тобто спричинити дорожньо - транспортну пригоду, після чого стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такими діями поліцейські, за умови установлення достатніх підстав вважити про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, не запобігли вчиненню адміністративного правопорушення, а навпаки, сприяли, його вчиненню, оскільки останнім здійснено рух транспортного засобу саме на вимогу працівника поліції, що об`єктивно підтверджує провокативний характер їх дій.

Окрім того, вищеописані дії працівників поліції були спрямовані не на усунення та недопущення вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у майбутньому, як цього вимагають положення Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки, на створення умов, які сприяли вчиненню останнім даного адміністративного правопорушення та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку що, у цьому конкретному випадку, мала місце провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 05 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, навіть суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Зважаючи на те, що з боку працівників поліції, які, у тому числі, діяли усупереч вищенаведеним положенням спеціального закону, який визначає їх першочергові завдання, положенням КУпАП, мала місце провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недопустимість усіх зібраних у матеріалах даної адміністративної справи доказів та закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження цього факту в справі відсутні, не здобуті такі докази й в ході судового розгляду.

Свідок події інша особа, стосовно якої складено протокол за вчинення такого ж порушення ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтвердив пояснення ОСОБА_1 і наявною постановою Волинського апеляційного суду від 06.12.2023 року встановлені вказані факти і повторному доведенню не потребують.

В силу положень ст. 61 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 п.3 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з недоведеністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк