ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/486/23 Номер провадження 33/814/278/24Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П, за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , -

розглянувши в судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 31.01.23, о 16:05 год. в с. Петрівка Роменська Миргородського району по вул. Геологічна, біля будинку 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_1 . та після скоєння ДТП за його участю, від проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, відмовився

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Вважає помилковим встановлений факт керування ним автомобіля, зазначаючи, що за кермом перебував брат, який не впоравшись з керуванням автомобіля скоїв ДТП, який покинув місце події через сварку. Звертає увагу, що категорично заперечував факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження медичного огляду, оскільки не керував автомобілем.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 січня 2023 року о 16:05 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_1 . та після скоєння ДТП за його участю до проведення медичного огляду в законному порядку відмовився.

На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БАБ №764367 від 31.01.2023; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.01.2023 складеного о 16:35 годині, яким підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду (а. с. 2,3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка були присутніми під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтвердила своїми підписами (а. с. 4); даними відеофайлу на CD-диск, де зафіксовано обстановку на місці зупинки транспортного засобу та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а. с. 8).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що не керував транспортним засобом, перебував в автомобілі і чекав дружину, а транспортним засобом керував його брат, який після сварки покинув місце ДТП суд відхиляє з огляду на те, що подібне твердження повністю спростовується матеріалами справи.

Так, у матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовані події, що відбувалися 31.01.2023 о 16:05 розпочато відеозапис на якому зафіксовано, що о 16.05 годині, ОСОБА_1 сидить за кермом. На пропозицію поліцейських пред`явити документи водія та на транспортний засіб, відповідає нецензурною лайкою, веде себе неадекватно, пояснити що -небудь про події, зокрема ДТП, яке сталося, нічого не може. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння о 16.52 хв - відмовився.

Зазначені факти підтверджуються сукупністю інших доказів у справі, зокрема, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.01.2023; письмовим поясненням свідка ОСОБА_2 .

Твердження апелянта щодо того, що під час судового засідання в суді першої інстанції заперечував факт керування, що було підтверджено допитом свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , суд відхиляє, адже свідок ОСОБА_3 є зацікавленим в розгляді справи, оскільки є рідним братом ОСОБА_1 і відповідно до цього є заінтересованою особою, аби брат не був притягнутий до відповідальності, а свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чітко вказали, що коли вони вийшли з двору ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля. Крім того, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.126, ст. 124 КУпАП за керування 31.01.23 вказаним транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ та спричинення ДТП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Хабардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Карпушин Г.Л.