Справа № 366/186/24
Провадження № 3/366/320/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (смт. Іванків), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

19.01.2024 справа надійшла до Іванківського районного суду Київської області.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 017730 від 02.01.2024, суть інкримінованого правопорушення зазначена наступним чином:

02.01.2024 року о 11 год. 00 хв. в с. Коленці, вул. Миру, водій ОСОБА_1 керував авто ВАЗ 21074 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на приладі «Драгер 6810» у присутності свідків, показ приладу 0, 82 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судове засідання, призначене для розгляду справи на 24.01.2024, відкладене на 12.02.2024 та 22.02.2024.

06.02.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання мотивоване тим, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, ОСОБА_1 стверджує, що транспортним засобом не керував. Він приїхав до свого товариша, який проживає неподалік, поставив транспортний засіб та пішов до будинку товариша, де вживав алкогольні напої. В подальшому, коли він вийшов з будинку то побачив, що біля його автомобіля знаходяться невідомі особи у військовій формі та поліцейські. Вони запитали у нього документи та хотіли вручити повістку у військкомат, внаслідок чого в них виник конфлікт. Після цього поліцейські запитали, кому належить автомобіль (його авто ВАЗ), він сказав що його. Після цього, поліцейські безпідставно звинуватили його у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, провели огляд на стан сп`яніння і склали протокол про адміністративне правопорушення. З цих підстав, враховуючи те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, просив закрити провадження у справі.

15.02.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків у справі, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі з підстав, наведених у його клопотанні.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що його дані у письмовому поясненні (ім`я та по батькові) зазначені невірно, як ОСОБА_5 , тоді як він є ОСОБА_6 . Решта даних є вірними. По суті поставлених йому запитань пояснив, що пам`ятає ОСОБА_1 та обставини складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Того дня він разом з працівниками РТЦК, поліції, СБУ робили перевірку населеного пункту с. Коленці, де розшукували осіб, що ухиляються від явки у РТЦК та СП («ухилянтів»). Він перебував у складі групи разом з іншим свідком ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Під час відпрацювання до них (до кого саме не пам`ятає) зателефонували працівники поліції, з якими вони попередньо обмінялись номерами телефону та попросили підійти до вул. Миру в с. Коленці, оскільки їх потрібно було залучити як свідків до огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу. Коли вони прийшли на місце, то побачили ОСОБА_1 , який стояв біля автомобіля та мав ознаки алкогольного сп`яніння. Його (свідка) та ОСОБА_4 залучено для огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Також свідок пояснив, що не бачив факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а про те, що він керував дізнався від працівників поліції.

Свідок ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Причин неявки особисто не повідомив, однак, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що вони разом проходять службу і ОСОБА_4 тепер перебуває в зоні бойових дій, а тому, прибути у судове засідання не може.

Інших заяв, клопотань, заперечень, пояснень тощо по справі від учасників не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З цих норм слідує, що вимога поліцейського до водія транспортного засобу про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути законною. Законність такої вимоги полягає у наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, а в силу вимог КУпАП, наявність таких обставин підлягає доказуванню, у тому числі шляхом збирання доказів особами, уповноваженими на складання відповідних протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Аналогічне положення також визначено п.п. 1 та 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків (а враховуючи зміни до ст. 266 КУпАП також із застосуванням технічних засобів відеозапису), що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз наведених нормативних актів дає підстави стверджувати, що в ході провадження у справах про адміністративні правопорушення, що передбачені ст. 130 КУпАП, які вчинені у формі керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підлягають доведенню:

факт керування особою транспортним засобом;

наявність ознак алкогольного сп`яніння;

законна пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу;

проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, за результатами якого встановлений стан алкогольного сп`яніння більший від допустимої норми алкоголю в організмі водія (0,2 проміле);

згода водія з результатами такого огляду, або, у разі незгоди, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі, за результатами якого встановлений стан алкогольного сп`яніння більший від допустимої норми алкоголю в організмі водія (0,2 проміле).

Доведеність у встановленому законом порядку всіх наведених обставин є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000).

В обґрунтування висунутого звинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, до матеріалів справи долучені наступні докази:

Протокол про адміністративне правопорушення;

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

Роздруківка з приладу Drager Alcotest 6810 (0,82 проміле);

Письмові пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02.01.2024;

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.01.2024;

Оптичний диск з відеозаписом як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Інших доказів матеріали справи не містять.

В ході дослідження наданого матеріалу відеозапису, суддею встановлено, що на ньому не відображено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозапис розпочинається з того, що ОСОБА_1 знаходиться біля задньої частини автомобіля марки ВАЗ та спілкується з поліцейськими, які пропонують йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погоджується. Результат огляду на спеціальному технічному засобі показав результат 0,82 проміле.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02.01.2024, які між собою є ідентичними за змістом, 02.01.2024 вони перебували на відпрацюванні в с. Коленці, де біля них зупинився автомобіль марки ВАЗ 2107, водій якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, такі письмові пояснення суддя прийняти до уваги не може, оскільки, зокрема, письмові пояснення свідка ОСОБА_3 ) спростовуються його показаннями у судовому засіданні і свідчать про те, що він разом з іншими свідками не бачили факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а перебували у зовсім іншому місці, а до місця перебування ОСОБА_1 вони прийшли після телефонного дзвінка працівників поліції, з якими вони проводили відпрацювання с. Коленці.

Слід також звернути увагу, що письмові пояснення свідків в частині того, що вони всі разом перебували на відпрацюванні с. Коленці відповідають особисто наданим поясненням свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Окремо, самі по собі письмові пояснення ОСОБА_4 суддя прийняти до уваги як доказ не може, оскільки свідок у судове засідання не з`явився. У постанові від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, Верховний Суд визначив, що показання свідків не є належними доказами у справі, оскільки такі свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Хоча свідок ОСОБА_4 , як стало відомо від свідка ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання через перебування в зоні бойових дій і така причина неприбуття є поважною, проте, його письмові пояснення є аналогічними поясненнями інших свідків, а тому, суддя приходить до висновку, що відображені відомості у письмових свідків не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні.

За таких обставин, відомості у письмових поясненнях свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02.01.2024, суддя розцінює як такі, що отримані для надання формальної законності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом для його притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, з урахуванням категоричного заперечення ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом, такий факт розцінюється як сумнівний і не доведений за принципом доказування «поза розумним сумнівом», а це у свою чергу виключає в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші долучені докази не містять беззаперечних відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому, суддя розцінює цю обставину як недоведену.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Враховуючи недоведеність наданими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя приходить до висновку про відсутність в діях останнього об`єктивної сторони складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що до аналогічних висновків приходив Київський апеляційний суд у своїх постановах, переглядаючи постанови суддів Іванківського районного суду Київської області у справах за ч. 1 ст. 30 КУпАП, де обставини справ є аналогічними цій справі (постанова від 31.08.2023 у справі № 366/1306/23, апеляційне провадження № 33/824/3367/2023; постанова від 30.10.2023 у справі № 366/935/23, апеляційне провадження № 33/824/4447/2023).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року).

З наведеного слідує, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватись долученими у встановленому законом порядку доказами, які відображають у своїй сукупності всю суть обставин інкримінованої протиправної поведінки правопорушника, що наведена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), а також на встановлені обставини, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. При цьому, суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, що є недопустимим в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 40, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , повернути власнику, ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян