Справа № 643/5024/23
Провадження № 3/643/483/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024

05 лютого 2024 року місто Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О., розглянувши в судовому засіданні в місті Харкові адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 04.06.2023 о 02:59 годині у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, біля буд. № 120/5, керував транспортним засобом «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та проведення такого огляду у медичному закладі КНП ХОР «ОНД» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відносно ОСОБА_1 04.06.2023 складено адміністративний протокол серії ААД № 033302 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що 04.06.2023 їхали компанією на автомобілі «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом перебував його товариш ОСОБА_2 . Перебували в гостях, затрималися. Коли автомобіль зупинили співробітники поліції, ОСОБА_1 помінявся місцями з ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 , який перебував за кермом, був у стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився, оскільки був тверезий, транспортним засобом не керував, лише пересів за кермо після зупинки авто поліцейськими. Додав, що до зупинки автомобіля поліцейськими, вони заїжджали з ОСОБА_2 на заправку. Провадження у справі просив закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Мартовицький К.В. повністю підтримав позицію ОСОБА_1 та надав письмові заперечення.

Як вбачається з письмових заперечень захисника, 04.06.2023 близько 03:00 години, автомобіль «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_1 був зупинений співробітниками патрульної поліції. В автомобілі перебував ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх дружини. Однак, після зупинки транспортного засобу та до моменту виходу з автомобіля, з метою введення в оману співробітників патрульної поліції ОСОБА_1 помінявся місцями з ОСОБА_2 , який керував автомобілем, оскільки останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. До того як автомобіль Honda CR-V зупинили поліцейські, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заїжджали на автозаправну станцію для придбання цигарок. На підтвердження цього, до АЗС в подальшому було зроблено відповідний запит. Оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, захисник просить закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали аналогічні покази показам ОСОБА_1 та його захисника. Підтвердили доводи ОСОБА_1 про те, що останній не керував транспортним засобом, а лише персів на водійське місце після зупинки транспортного засобу поліцейськими.

Також, захисником Бєлєнькова О.Г. додано до матеріалів письмового заперечення копію адвокатського запиту, відповіді на запит та CD-диск з відеофайлами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані докази, дійшов до такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Відповідно до вимог п.п. 6,7 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 04.06.2023 о 02:59 годині у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, біля буд. № 120/5, керував транспортним засобом «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та проведення такого огляду у медичному закладі КНП ХОР «ОНД» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Наполягав на тому, що транспортним засобом не керував, а лише після зупинки вже транспортного засобу поліцейськими, помінявся місцями з ОСОБА_2 , який був за кермом, оскільки останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Мартовицький К.В. повністю підтримав позицію ОСОБА_1 , а допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а лише пересів на водійське місце після зупинки транспортного засобу поліцейськими.

Зазначені обставини і доводи ОСОБА_1 та його захисника знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Так, як зазначено поліцейськими в адміністративному протоколі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

На підтвердження викладених в протоколі обставин, до протоколу поліцейськими додано DVD-R диски з відеофайлами.

Судом оглянуто відеозаписи з місця події.

При огляді відеозаписів, судом не вбачається факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Так, 04.06.2023 автомобіль «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_1 було зупинено поліцейськими, автомобіль зупинився попереду о 02:59 годині. Після зупинки автомобіля, через близько 10 секунд, з нього почали виходити пасажири. Коли поліцейські наблизилися до автомобіля, з нього вже вийшли деякі пасажири та двері в автомобілі вже були відчинені. З переднього пасажирського місця вийшов, як потім встановлено було, ОСОБА_2 та повідомив, що це його автомобіль. На водійському місці сидів, як потім було встановлено, ОСОБА_1 . Крім того, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_2 повідомляв поліцейським про те, що ОСОБА_1 не керував зупиненим транспортним засобом.

Також, при огляді відеозаписів, які долучені до матеріалів справи з боку захисника ОСОБА_1 адвоката Мартовицького К.В., та які надані директором ТОВ «РІФ» ОСОБА_5 у відповідь за адвокатський запит, вбачається, що 04.06.2023 о 02:52:40 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приїхали на автомобілі на автозаправну станцію. Зі сторони водійського місця вийшов ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 вийщов зі сторони переднього пасажирського місця. Потім зайшли в приміщення автозаправної станції до каси, що вже видно на другому відеозаписі, з середини приміщення автозаправної станції. В подальшому, ОСОБА_2 розрахувався на касі та разом з ОСОБА_1 вийшли з приміщення автозаправної станції о 02:54:16. ОСОБА_2 сім за кермо автомобіля, а ОСОБА_1 сім на переднє пасажирське місце та виїхали з території автозаправної станції.

Отже, при аналізі оглянутих судом відеозаписів, судом не вбачається підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 , натомість чітко видно, що саме ОСОБА_2 був водієм та керував автомобілем.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , його зупинка інспекторами патрульної поліції під керуванням саме ОСОБА_1 , з відеозаписів не вбачаються та не зафіксовані.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини зафіксовані на відеозаписах, не спростовують доводів ОСОБА_1 та його захисника, а події, які зафіксовані на відео не відповідають обставинам, викладеним у адміністративному протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, водій притягується до адміністративної відповідальності у разі: Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів і саму подальшу процедуру виявлення водія у стані сп`яніння.

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Тобто, транспортний засіб до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності як перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, судом в даній справі не встановлено, доказів у підтвердження цього не надано.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема п. 2.5 вказаних Правил, є саме водій.

Так, на момент спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , останній не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не керував транспортним засобом, не був зупинений працівниками патрульної поліції, відтак, дія вказаних Правил на нього не поширюється та він не був зобов`язаний, в свою чергу, виконувати вимогу інспектора патрульної поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного (чи іншого) сп`яніння.

Тобто, інспектори патрульної поліції встановили та відобразили в протоколі, що ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, вказані інспекторами патрульної поліції в протоколі обставини, викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі, з боку поліцейських суду не надано.

Відтак, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративний матеріал не містить.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Закон виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності складу правопорушення, при цьому якщо відсутній хоча б один з елементів складу правопорушення, то відсутній склад правопорушення в цілому.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та збирати інші докази, ніж ті, що надані сторонами.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Оскільки надані суду матеріали не містять даних, які б дозволили суду встановити, що ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння та керував ним, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення: Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, є правові підстави для закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.О. Сугачова