Справа № 445/2497/23 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 33/811/302/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю захисника Яцуляка Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Крета Олега Ігоровича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 січня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, 15 жовтня 2023 року о 23 год. 45 хв в м. Золочів, на автодорозі М-09, Тернопіль - Львів - Рава-Руська, 57 км + 700 м, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Clio», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я та підтверджується висновком № 61.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Крет Олег Ігорович в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 січня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що в акті огляду вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, натомість в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду. Відтак в постанові недостовірно викладено обставини, а твердження про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не підтверджується жодним доказом.

Звертає увагу, що на момент прибуття працівників поліції автомобіль знаходиться на узбіччі та самостійно не може рухатись, для переміщення автомобіля було викликано кран, а сам ОСОБА_1 знаходився за декілька метрів від автомобіля та не керував ним. Доказів керуванням ним транспортним засобом з відеозаписів та з матеріалів справи не вбачається.

Стверджує, що невідомі особи, які вказують на те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та підрізав їх, з`явились лише в процесі складання протоколу. Ці особи працівниками поліції встановлені не були, як свідки в протоколі про адміністративне правопорушення вони не вказані, в суді не допитувались, а тому їхні покази не можуть братись до уваги.

Зазначає, що технічна фіксація з нагрудної камери працівників поліції перервана та нецілісна, факт складання протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснення прав і обов`язків особі, яка притягується до адміністративної відповідальності взагалі не зафіксовані, відтак відеозаписи не можуть вважатись належними доказами.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи , у судові засідання 22.03.2024, 08.04.2024 та 19.04.2024, не з`явився.

Захисник Яцуляк Т.Р. у судовому засідання 19.04.2024 апеляційну скаргу підтримав, щодо розгляду справи без участі ОСОБА_1 зазначив, що покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, відсутності підтверджень поважності причин його неявки у судове засідання, апеляційний суд дійшов висновку, що така поведінка ОСОБА_1 спрямована на затягування розгляду справи, тому вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника Яцуляка Т.Р., перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 548126 від 16 жовтня 2023 року (а.с. 3), згідно з яким ОСОБА_1 15 жовтня 2023 року о 23 год. 45 хв у м. Золочів, на автодорозі М-09, Тернопіль - Львів - Рава-Руська, 57 км + 700 м, керував транспортним засобом «Renault Clio», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я та підтверджується висновком № 61.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до положень Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, був доставлений до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У медичному закладі ОСОБА_1 відмовлявся пройти огляд за допомогою газоаналізатора, відтак, лікар провела огляд ОСОБА_1 за клінічними ознаками. За наслідками клінічного огляду, лікар встановила, що ОСОБА_1 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Результати клінічного огляду і стали підставою для складення висновку, який не викликає у суду апеляційної інстанції жодних сумнівів у його достовірності.

Апеляційним судом встановлено, що за наслідками проведеного в закладі охорони здоров`я огляду, у відповідності до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», було складено висновок від 16 жовтня 2023 року № 61 (а.с. 6).

Крім того, апеляційним судом було витребувано у КНП «Золочівська ЦРЛ» акт огляду ОСОБА_1 від 16.10.2023 зі змісту якого вбачається, що лікарем у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка обстежуваної особи роздратована, збуджена, агресивна, метушлива; настрій млявий; стан свідомості в часі, просторі та власній особі орієнтується погано (не може правильно назвати дату народження, місце проживання); порушена артикуляція; зіниці звужені, реакція на світло жива; рухома сфера порушена, міміка млява; хода (розкидування ніг під час ходи, хитання при поворотах; зі слів, алкоголь вживав 15.10.2023 пиво та горілку; виражений запах алкоголю з рота. Висновок та діагноз за результатами огляду - клінічно на момент огляду перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання висновку та подальшого притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Доводи апелянта про те, що в акті огляду зазначено, що він відмовився від огляду, але у протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не може бути підставою для скасування постанови, оскільки, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 встановлено за клінічними ознаками, що відображено, як в акті огляду так і у висновку, саме виявлення та встановлення ознак алкогольного сп`яніння і стали підставою для складання висновку про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та складання поліцейським протоколу із зазначенням про порушення останнім п.2.9а ПДР.

Пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду.

Водночас, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 липня 2023 року №171 з підстав його неповноти або неправильності ОСОБА_1 не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки на долученому до матеріалів справи відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано пояснення свідків, водія та пасажирів іншого транспортного засобу, які надали пояснення поліцейським, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Clio», номерний знак НОМЕР_1 та вийшов з місця водія,а його товариш місця пасажира (відео 01580@014510mp.4 час 00:05:49).

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, які б вплинули на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Крета Олега Ігоровича в інтересах останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк