Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
30.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кислого А. М.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працююча,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.
Згідно з постановою, 11.11.2022, о 14 год 19 хв, на автодорозі М06 Київ-Чоп, 806 км. водійка ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керувала транспортним засобом марки «Toyota Rav4», номерний знак НОМЕР_1 . Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6810, результат освідчення 0,80 проміле, тест №3250, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Кислий А.М. вказує на те, що постанова є необґрунтованою, просить її скасувати. Апелянт звертає увагу на те, що жодних доказів, які можуть підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у матеріалах справи немає. На відеоматеріалі, який наявний у матеріалах справи не зафіксовано відомостей про те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем у місці та у час вказаний у протоколі. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та її захисника, адвоката Кислого А. М., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Кислим А. М. апеляційна скарга. Разом з тим, 30.01.2024, до апеляційного суду надійшла заява адвоката Кислого А. М., у якій він просить відкласти судовий розгляд на інший день, обґрунтовуючи доводи тим, що він, адвокат Кислий А. М., бере участь у невідкладних слідчих діях за межами Закарпатської області. Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема 05.07.2023 (а. с. 44-52), 14.09.2023 (а. с. 52-59), 16.11.2023 (а. с. 57-62) саме за клопотаннями адвоката Кислого А. М., який жодного разу не з`явився на розгляд справи, при цьому доказів про поважність причин неявки ОСОБА_1 , яка жодного разу не з`явилась на розгляд справи та її захисника до суду на 30.01.2024 адвокатом Кислим А. М. надано не було.
Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, у тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.
За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що чергове клопотання захисника-адвоката Кислого А. М. про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено наявність поважних причин, які свідчать про неможливість приймати участь у розгляді справи.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Кислого А. М. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.
Дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268894 від 11.11.2022, вбачається, що 11.11.2022, о 14 год 19 хв, на автодорозі М06 Київ-Чоп, 806 км. водійка ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керувала транспортним засобом марки «Toyota Rav4», номерний знак НОМЕР_1 . Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6810, результат 0,80 проміле, тест №3250. Чим порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своїми підписами у протоколі ОСОБА_2 підтвердила, що зі змістом протоколу ознайомлена копію процесуального документу отримала, однак від дачі пояснень відмовилася.
Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, освідування ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Огляд проведено за допомогою приладу «Драгер 6810», результат освідування - 0, 80 % проміле.
Роздруківкою тестування № 3250 від 11.11.2022 на визначення стану алкогольного сп`яніння з приладу технічного засобу алкотест «Drager» 6810, підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані, результат тестування позитивний, - 0,80 % проміле.
Відповідно до Направлення на огляд водія транспортного засобу/громадянина з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 відмовилася в подальшому проходити огляд у медичному закладі.
З рапорту працівника поліції Дівинець А. В. убачається, що 11 листопада 2022 року під час патрулювання поліцейськими був зупинений автомобіль марки «Toyota Rav4», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення водієм ПДР. Під час спілкування з ОСОБА_1 у неї поліцейські виявили очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат якого виявився позитивним 0,80 % проміле.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 61567229 від 11.11.2022, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 11.11.2022, яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності. Так, із відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль марки «Toyota Rav4», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, відтак при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 у неї були виявлені очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: різкий запах алкоголю з порожнини роба, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів. На пропозицію поліцейських пройти освідування на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», водійка погодилася, заперечень чи незгоди не висловлювала. З результатами освідування також була ознайомлена, незгоди щодо результату тестування не висловлювала. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Штець Е. В. був упереджений при направленні водійки ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, при проведенні тестування та складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що до апеляційної скарги сторона захисту не приєднала жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні на освідування, при проведенні тестування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що ОСОБА_1 оскаржувала дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодилася із законністю дій працівників поліції.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну та об`єктивну оцінку.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, і на відеозаписі вказане не зафіксовано, оскільки згідно норм діючого законодавства огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, факт проходження такого огляду ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_1 була водієм автомобіля та керувала ним у стані алкогольного сп`яніння
Твердження в цій частині спростовуються належними, достовірними та достатніми доказами, зокрема: з відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що працівники поліції під час патрулювання зафіксували порушення водієм автомобіля марки «Toyota Rav4», номерний знак НОМЕР_1 правил дорожнього руху, тому вказаний автомобіль поліцейськими був зупинений, відтак під час спілкування з ОСОБА_1 у неї поліцейські виявили очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат якого виявився позитивним 0,80 % проміле. Жодних тверджень про те, що автомобілем ОСОБА_1 не керувала, не висловлювала, і не заперечувала факт керування саме нею автомобілем.
Разом з тим, жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції, матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена захисником лише при подачі апеляційної скарги, що можна розцінювати, як спосіб захисту ОСОБА_1 .
Крім того, стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
На інші підстави, які би свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не вказується і під час апеляційного перегляду справи такі не встановлені.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях водійки ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, позаяк правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є грубим порушенням правил дорожнього руху, потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, необхідно залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Кислий А. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Кислий А. М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН