Справа №534/1352/23
Провадження №3/534/473/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Комарова Діана Юріївна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2023 о 20 год 55 хв. у м. Горішні Плавні по вул. Соборна, 58 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Omega з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови, порушенням координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Маслія В.М. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Одночасно представник Діхтяренка І.Ф. зазначив, що заперечує щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії ААД № 347530. Свою позицію обґрунтував наступним:

- працівниками поліції не були залучені свідки для належного фіксування факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння;

- твердження працівників поліції про наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 - це суб`єктивна думка поліцейського, яка не знайшла свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки такі ознаки не встановлені та не зафіксовані у встановленому законом порядку;

- працівниками поліції фактично було здійснено адміністративне затримання ОСОБА_1 . Проте, на його вимогу не було надано захисника з центру надання безоплатної вторинної допомоги та не було надано протокол про адміністративне затримання;

- від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся. У протоколі не зазначено, які саме слова чи дії вказують саме на це;

- долучений до справи акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказано, що огляд на стан сп`яніння не проводився;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16.06.2023 зазначено Горішньоплавнівську міську лікарню, яка не входить до переліку лікувально-профілактичних закладів області, яким надається право проведення медичних оглядів з метою виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки медичного закладу з такою назвою не існує;

- зазначене направлення не долучено до протоколу.

Отже, усі сумніви щодо доведеності вини особи згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України повинні тлумачитися на користь цієї особи. На підставі викладеного, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, встановив наступне.

Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі -ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9а вище зазначених Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для з`ясування об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, суду необхідно встановити:

1.факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 16.06.2023 о 20 год 55 хв, тобто у період часу та у місці, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення;

2.наявність ознак алкогольного сп`яніння у особи, відносно якої складено протокол, тобто наявності правової підстави для вимоги поліцейського, скерованої ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння;

3.відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Крім зазначеного, суд зобов`язаний встановити, чи діяли працівники поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом серії ААД № 433865, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом з боді камери № 467816 та № 467810, а також з відеореєстратора AZDOME GS63H.

З долученого до матеріалів справи відеозапису, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Дослідивши відеозапис, суд впевнився, що у працівників поліції обґрунтовано були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими у пункті 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735. Таким чином твердження представника Маслія В.М. про суб`єктивну думку працівника поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 6 зазначеної вище Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Частиною другою ст. 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Отже, твердження адвоката Маслія В.М. про необхідність залучення свідків спростовується наявністю належних та допустимих доказів, а саме відеозаписами з боді камери № 467816, № 467810 та відеореєстратора AZDOME GS63H, якими чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Opel Omega з державним номерним знаком НОМЕР_1 16 червня 2023 року у період часу, зазначеного в протоколі, наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Суд ще раз наголошує, що у разі фіксування працівниками поліції адміністративного правопорушення технічними засобами відеозапису, присутність свідків не є обов`язковою.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції оформлено працівником поліції 16.06.2023 о 21 год 10 хв. У свою чергу протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №433865 був складений 16.06.2023 о 21 год 20 хв., крім того у самому протоколі зазначається, що направлення долучається до нього разом з відеоазаписами та актом огляду водія. Тому суд не бере до уваги твердження представника ОСОБА_1 про те, що у протоколі не зазначено направлення як додаток.

Неправильне зазначення медичного закладу у згаданому направленні суд також не вважає підставою для встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

У разі незгоди водія пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або незгоди водія з результатами такого огляду, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Доставлення особи, відносно якої є підстави для проведення медичного огляду, протягом двох годин у відповідний заклад охорони здоров`я є обов`язком поліцейського. З цією метою працівник поліції повинен оформити направлення в медичний заклад. Якщо особу доставлено у заклад охорони здоров`я, який не входить до переліку визначених та уповноважених на проведення таких оглядів закладів, суд у конкретному випадку вирішує питання допустимості результатів такого огляду. Проте, у справі, яка розглядається, встановленню не підлягає обставина, у який медичний заклад направляється особа, яким медичним закладом проводиться огляд, оскільки ОСОБА_1 чітко виразив свою волю, без суперечностей: повідомив працівникам поліції, що він відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних приладів, а також відмовляється від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я, що зафіксовано на 30:00 хвилині відеозапису, долученого до протоколу.

У зв`язку з цим, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що огляд не проводився.

Також суд не бере до уваги твердження захисника Маслія В.М. про те, що працівниками поліції фактично було здійснено адміністративне затримання ОСОБА_1 та порушено його право на захист. Суд наголошує, що адміністративне затримання - це захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, який полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місцезнаходження і застосовується в разі, коли інші заходи адміністративного припинення неефективні для забезпечення належного виконання провадження в справі про адміністративне правопорушення і забезпечення притягнення правопорушника до відповідальності. Матеріалами адміністративної справи, у тому числі відеозаписом, спростовується твердження ОСОБА_2 про адміністративне затримання ОСОБА_1 , оскільки працівниками поліції не обмежувалась свобода пересування останнього, в даному випадку працівники поліції виконували усі необхідні дії для оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення.

Складення протоколу про адміністративне правопорушення та фіксування технічними засобами адміністративного правопорушення відбувалося у відповідності до вимог КУпАП, права особи, відносно якої було складено протокол, працівниками поліції порушені не були, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеофіксації та підтверджується дослідженими судом доказами. Отже, працівники поліції діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Твердження представника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, не знайшло свого підтвердження у матеріалах адміністративної справи.

Перелічені вище докази є чіткими, достатньо переконливими (без суперечностей) та об`єктивно узгоджуються між собою, що у сукупності дає суду підстави дійти висновку про наявність в діях громадянина ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом». Отже, підстав для застосовувати частини другої статті 62 Конституції України не вбачається.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення, крім випадків стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого - правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху, є потенційно небезпечними для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, враховуючи тяжкість ймовірних наслідків, суд дійшов висновку, що для досягнення мети адміністративного стягнення на порушника необхідно накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 536 грн 80 коп.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що громадянин ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 24, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 276-279, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Д.Ю. Комарова

Особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію після 02 лютого 2024 року в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.