Справа № 692/132/24
Провадження № 3/692/132/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року с-ще Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 997568 від 30.01.2024р., ОСОБА_1 29.01.2024р. близько 10:30 год. в АДРЕСА_1 , здійснила продаж горілки, зі слів самогону, в кількості 0,5 л. на суму 100 грн. гр. ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 156 КУпАП.

У судове засідання 12.02.2024р. гр. ОСОБА_1 не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не надсилала.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема Рішення від 03.04.2008р. справа "Пономарьов проти України", сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 997568 від 30.01.2024р. ОСОБА_1 повідомлялась про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, яка відбудеться за викликом до суду.

Тому, враховуючи вказані обставини, суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 відповідно ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 997568 від 30.01.2024р., ОСОБА_1 29.01.2024р. близько 10:30 год. в АДРЕСА_1 , здійснила продаж горілки, зі слів самогону, в кількості 0,5 л. на суму 100 грн. гр. ОСОБА_2 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 від 30.01.2024р., письмові пояснення ОСОБА_2 від 30.01.2024р., рапорт поліцейського В. Шелудька від 30.01.2024р. та супровідний лист.

Інших доказів суду не надано.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст.156 КУпАП настає за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.

Горілка - міцний алкогольний напій з очищеного спирту. Горілка складається з розчину етилового спирту у воді, зазвичай - 40 % (об`ємних одиниць). Промислово виготовляється з якісних злакових спиртів високого очищення.

Згідно даних відкритого доступу, що мається у мережі інтернет, Української юридичної енциклопедії Української малої енциклопедії, самогон, сивуха, первак, самогінка - міцний (40 - 60 %) спиртний напій домашнього виробництва, що виготовляється шляхом перегонки браги через саморобні або заводського виробництва апарати.

Горілка - міцний алкогольний напій з очищеного спирту. Горілка складається з розчину етилового спирту у воді, зазвичай - 40 % (об`ємних одиниць). Промислово виготовляється з якісних злакових спиртів високого очищення.

Таким чином терміни «самогон» та «горілка», які використали працівники поліції під час складання даних матеріалів, не є тотожними, а належних висновків про вид придбаної речовини не надано.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 та вказала, що надає горілку Каракуліним, які проживають поряд, в рахунок оплати послуг по допомозі у домашньому господарстві. Факт торгівлі горілкою (самогоном) заперечила.

Згідно письмових пояснень гр. ОСОБА_2 , він 29.01.2024р. протягом дня спільно з братом вживав алкоголь, який придбав у сусідки ОСОБА_1 . Вказав, що у цей день, близько 10:30 год. придбав у ОСОБА_1 0,5 л. самогону за 100 грн. після вживання алкогольних напоїв брату стало зле і він викликав швидку допомогу.

Згідно рапорту поліцейського В.Шелудька 30.01.21024р. в с. Кононівка по вул. Поштова, під час патрулювання було виявлено гр. ОСОБА_2 , який мав при собі 0,5 л. горілки у пластиковій пляшці і пояснив, що о 10:20 год. придбав її за 100 грн. у ОСОБА_1 , добровільно видати горілку відмовився.

Суд звертає увагу, що фабула правопорушення містить суперечливі відомості про вид напою, продаж якого ставиться у вину ОСОБА_1 (горілка, самогон). При цьому огляд у ОСОБА_1 не проводився, речі для тимчасового зберігання не вилучались. Так само у протоколі відсутні відомості про свідків чи потерпілих, як і не вказано, що такі особи відсутні. Тому процесуальний статус ОСОБА_2 , письмові пояснення якого містяться у матеріалах справи, не визначено.

Також висновок про наявність алкоголевмісної речовини у пластиковій пляшці у ОСОБА_2 та про її придбання у гр. ОСОБА_1 працівником поліції зроблено виключно зі слів ОСОБА_2 . Жодних зразків речовини вилучено не було та дослідження таких зразків не проводилось.

Таким чином належними доказами не підтверджено, яку саме речовину мав при собі ОСОБА_2 на момент зустрічі з працівниками поліції. Тому не є зрозумілим, на підставі чого працівники поліції зробили достовірний висновок про продаж гр. ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 горілки (самогону).

Окрім того, відомостей про долю грошових коштів, нібито отриманих ОСОБА_1 внаслідок продажу такої горілки матеріали справи не містять, відомості про вилучення таких коштів у матеріалах справи відсутні.

При цьому сама ОСОБА_1 продаж горілки чи самогону у своїх письмових поясненнях заперечила.

Окрім того, статтею 177 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за придбання самогону, однак матеріали справи не містять жодних відомостей щодо притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за цією статтею КУпАП.

Таким чином, факт продажу горілки, зі слів самогону, 29.01.2024р. близько 10:30 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскількиматеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкримінованому їй діянні та наявності у її діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 156, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко