ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Снігур С.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці 23 січня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КпАП України і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000,00 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 21.12.2023 року о 17:54 год., керував транспортним засобом «Мазда» н.з. НОМЕР_1 , в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 69, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, не природня блідість обличчя. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями порушив п.2.5 ПДР України.

Адвокат Снігур С.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що дана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам і фактичним обставинам справи та є такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що із відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається, відсутність повної відеофіксації дій працівників поліції. Відео тривалістю біля 30 хв. не у повній мірі відображає всі події, які мали місце того дня.

Крім того, вказаний відеофайл містить явні ознаки монтажу, що не може судом прийматися як допустимим доказом.

ЄУНСС №727/13926/23 Головуючий у І інстанції: Літвінова О.Г.

Провадження №33/822/104/24 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП

Також із наявного відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 було затримано працівниками поліції та застосовано спеціальні засоби - кайданки. Вже перебуваючи в службовому автомобілі поліції у кайданках, поліцейський повідомляє, шо останній відмовляється від освідчення та за це на ОСОБА_1 буде оформлено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від освідчення.

Так, ОСОБА_2 відмовився від освідчення, оскільки вважав, що працівники поліції діють незаконно та неправомірно його затримали. Даний факт не спростовується матеріалами справи, оскільки відсутнє повне відео події, а всі сумніви трактуються на користь правопорушника.

Звертає увагу, що у матеріалах справи наявний протокол серії ААД №387305 від 21.12.2023 р. про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП, однак у ньому містяться ознаки підробки, які виражаються у тому, що першочергово у день оформлення даного протоколу, було зазначено ч.1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, у вказаному протоколі не зазначено кваліфікуючу ознаку - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, шо свідчить про сфабрикованість працівниками поліції даного протоколу.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

До початку апеляційного розгляду від адвоката Снігур С.В. надійшло клопотання про проведення слухання поданої ним апеляційної скарги без його та громадянина ОСОБА_1 участі, апеляційні вимоги підтримали в повному обсязі.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Снігур С.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, районний суд послався на такі докази, як: протокол про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2023 року серії ААД №387305; відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, проте він відмовився від проходження медичного огляду та був відстороненим від керування транспортним засобом; дослідженими матеріалами справи.

Доводи апелянта щодо відсутності повної відеофіксації дій працівників поліції, яка не у повній мірі відображає всі події, які мали місце того дня є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі відеозаписами, з яких чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння у ЧОНД вбачається, що у останнього були виявлені такі ознаки, як: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці, котрі не реагують на світло. Разом з тим, ОСОБА_1 не було доставлено до ЧОНД, оскільки він відмовився від огляду в закладі охорони здоров`я.

Відеозаписи у своїй сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах справи, підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому у апеляційного суду не виникає сумнівів з цих підстав. Доводи про зворотне, а саме, що відмова від огляду ОСОБА_1 спровокована діями поліцейських, розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що відеозапис є сфабрикованим та неналежним доказом у справі, оскільки не є безперервним, не приймаються до уваги. Зазначені відеозаписи надані відповідними посадовими особами та долучені до протоколів про адміністративні правопорушення в якості доказів, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім того, твердження сторони захисту в частині того, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння його підзахисним спровокована діями працівників поліції, які незаконно та неправомірно його затримали, не заслуговують на увагу суду. Матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом про його затримання, а також протоколом про адміністративне правопорушення. Окрім цього, неправомірні дії працівників поліції з цих підстав не були предметом окремого оскарження в суді.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван

де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України.

Разом із тим, визнаючи винуватим ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП, суд не врахував наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.2 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд із прав людини поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом, а саме у рішенні «Надточій проти України» у п.21 Суд зазначає, що уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення. Справи про адміністративні правопорушення є за своєю суттю кримінальними, а тому на них поширюються гарантії зокрема щодо презумпції невинуватості.

Положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП розгляд справи судом здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №387305, 21 грудня 2023 року о 17 год. 54 хв. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 69, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом Mazda СХ-7 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; неприродня блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного у встановленому законом порядку відмовився, від керування т/з відсторонений шляхом евакуації автомобіля, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Отже, суть правопорушення зазначена у вказаному протоколі не вказує на повторність вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та попереднє притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, з копії цього ж протоколу про адміністративне правопорушення, яка надана поліцією, вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

Більше того, з долученої фотокопії протоколу про адміністративне правопорушення до заперечення сторони захисту Снігура С.В. на протокол про адміністративне правопорушення також вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.19).

На переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, вийшов за межі складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №387305 від 21 грудня 2023 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП не доведена, як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин, дії ОСОБА_1 підлягають перекваліфікації з ч.2 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у межах санкції вказаної частини статті.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, відповідно до п.4 ч.8 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Снігур С.В. - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , про визнання його винним за ч.2 ст. 130 КУпАП - змінити.

Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.2 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суд Г.А. Станковська