Провадження № 3/638/148/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника Паркулаба А.В.,

перекладача Алієва Магаммедалі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, турка, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2023 року серія ААД № 518180, ОСОБА_1 20 жовтня 2023 року о 23:00 год у м. Харкові по вул. Новгородській, 52, керував транспортним засобом BMW 535і, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotset 6820 водій відмовився. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» у лікаря-нарколога відмовився в установленому законом порядку. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що транспортним засобом не керував, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, за кермом був його водій на ім`я ОСОБА_2 , який після того, як відбулась ДТП пішов викликати евакуатор. Також зазначив, що під час складення протоколу він не розумів вимог поліцейських, оскільки є громадянином Туреччини, українську мову не розуміє взагалі.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Паркулаб А.В. в судовому засіданні підтримав подані раніше письмові пояснення та просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а тому відсутня об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР України).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху України, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху України).

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення складено за порушення п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі серії ААД № 518180, надано наступні докази:

- власне протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №518180 від 20.10.2023;

- відеозапис з нагрудних камер поліцейських (бодікам 471722);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.10.2023;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.10.2023;

- рапорт інспектора УПП в Харківській області від 20.10.2023;

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 60441 від 20.10.2023 щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наявні в матеріалах справи докази не доводять поза розумним сумнівом порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України з огляду на таке.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП в тому складі правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто для того, щоб вважати об`єктивну сторону правопорушення виконаною, необхідно встановити наступні обставини: 1) факт керування особою транспортним засобом, 2) наявність вимоги поліцейського до водія щодо проходження огляду на стан сп`яніння, 3) відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

З наявних в матеріалах справи доказів, зокрема відеозпису з нагрудних камер поліцейських, неможливо однозначно встановити факт того, що ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 535i.

Водночас в судовому засіданні і в наданих поясненнях сторона захисту заперечує факт керування ОСОБА_1 автомобілем, зазначає, що за кермом автомобіля був його водій ОСОБА_2 .

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису правопорушення встановлено наступне. Початок відеозапису - 20 жовтня 2023 року 23:02:34. Відеозапис починається з того, як поліцейський підходить до нерухомого автомобіля BMW, з відкритими водійськими дверима, який потрапив в ДТП, з автомобілю виходить ОСОБА_3 , який відразу нечітко пояснює, що його водій поїхав. З відеозапису однозначно можливо встановити наявність ознак алкогольного сп`яніння - порушення мови, порушення координації рухів. Однак перебування у стан алкогольного сп`яніння сторона захисту не заперечувала, а навпаки визнавала, як у письмових поясненнях, так і на відеозапису з нагрудних камер поліцейських. В подальшому, не надаючи жодного оцінки поясненням ОСОБА_3 про наявність водія на ім`я ОСОБА_2 , який поїхав, поліцейський пропонує ОСОБА_3 як водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_3 нерозбірливо пояснює, що він не буде проходити огляд, оскільки вживав алкоголь, однак його водій ОСОБА_2 алкоголь не вживав. Далі між водієм та працівником карети швидкої відбувається розмова, під час якої ОСОБА_3 зазначає, що не керував транспортним засобом. В цей час працівник поліції зазначає, що ОСОБА_3 є водієм, оскільки він на початку відеозапису сидів на водійському сидінні. Далі ОСОБА_3 неодноразово повідомляє, що не був водієм автомобіля, що його водій зник з місця ДТП відразу після пригоди, на що поліцейський повідомляє, що ОСОБА_3 був водієм цього автомобіля.

Також з відеозапису (на 20.15 хв) вбачається, що поліцейський говорить про те, що автомобіль не було зупиненно, факта керування встановлено не було, коли приїхали поліцейські автомобуль стояв на бардюрі.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 абсолютно не володіє українською мовою та практично не володіє російською. Єдиною обставиною, яка достовірно підтверджується відеозаписом з камери поліцейського є той факт, що ОСОБА_3 сидів на водійському місці на початку відеозапису, однак в цей час автомобіль був нерухомий, оскільки потрапив в ДТП.

Сторона захисту дану обставину пояснює тим фактом, що ОСОБА_3 пересів на водійське сидіння вже після аварії, для того щоб увімкнути обігрів салону, оскільки було холодно.

Наявні в матеріалах справи докази, зокрема відеозапис з боді камер, не спростовують такі доводи сторони захисту. При цьому, відповідно до протоколу свідки не залучалися, оскільки велася безперервна відеофіксація. Інших доказів, зокрема пояснень свідків, на підтвердження факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом та спростування доводів сторони захисту, матеріали справи не містять. При цьому, як вбачається з відомостей відеозапису, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на місці ДТП був присутній очевидець події, якого з незрозумілих причин працівники поліції не залучили як свідка правопорушення. Оскільки ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в додатках до протоколу відсутні відомості про залучення даної особи як свідка, відсутні його контактні дані, суд позбавлений права та можливості безпосередньо в судовому засіданні заслухати його пояснення про відомі йому обставини, які могли б підтвердити або спростувати обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та обставини, на які посилається сторона захисту.

Таким чином, наявними в матеріалах справи докази не спростовано обставини, на які посилається сторона захисту щодо відсутності факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом та наявності водія на ім`я ОСОБА_2 , який залишив місце ДТП.

Опосередкованим доказом факту керування ОСОБА_3 є копія протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 60441 від 20.10.2023 щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, відповідно до якого останній керував транспортним засобом, порушив п. 12.1 ПДР України, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Однак протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП, але не рішення суб`єкта владних повноважень. У протоколі про адміністративне правопорушення лише фіксують дані про діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП. При цьому, єдиною підставою для встановлення факту вчинення правопорушення є постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначаються встановлені під час розгляду справи обставини справи та приймається рішення за результатами розгляду справи. Відомостей про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП або про прийняту за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення постанову за ст. 124 КУпАП, якою встановлено факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Таким чином, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП обставини, зокрема про те, що ОСОБА_1 20 жовтня 2023 року о 23:00 год у м. Харкові по вул. Новгородській, 52, керував транспортним засобом BMW 535і, державний номерний знак НОМЕР_1 , не знайшли свого підтвердження в наявних матеріалах справи доказах, оскільки залишаються неспростованими доводи сторони захисту про відсутність даного факту, що свідчить про наявність обґрунтованого сумніву в наявності даної обставини.

При цьому суд враховує, що істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена в ст. 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, оскільки під час судового засідання не встановлено поза розумним сумнівом обставини керування особою транспортним засобом, що є обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, суд вважає, що у даному випадку відсутній такий елемент складу адміністративного правопорушення як об`єктивна сторона.

Окрім того, слід також зауважити, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є громадянином Туреччини, проте, у протоколі не зазначено, чи володіє особа мовою, якою ведеться провадження, у разі якщо така особа не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача. Жодних відомостей про участь перекладача в провадженні у даному протоколі не зазначено. При цьому статтею 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до яких така особа має право користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Відповідно до вимог пункту 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376 від 06 листопада 2015, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Відомостей про те, що особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, володіє державною мовою та не потребує послуг перекладача, або ж недостатньо володіє нею і надана копія протоколу та процесуальні права, які роз`яснені особі, були перекладені на мову, якою вона володіє, матеріали справи не містять.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема : «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6-3,підпункт(е)означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа Шабельник проти України, рішення від 19 лютого 2009 року).

У розумінні Конвенції про захист прав і основоположних свобод, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції (правова позиція Європейського суду з прав людини викладена в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року).

Згідно з п. «а» частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначених вимог закону та міжнародно-правових актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, що свідчить про недотримання прав ОСОБА_1 на захист.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 163-2 КУпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме об`єктивна сторона, оскільки належних, допустимих і достовірних доказів того, які поза розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_3 суду не надано, а тому в такому випадку відсутнє порушення останнім п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2024 року.

Суддя І.П. Латка