Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисника, адвоката Пензеника В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, студента Мукачівського державного університету, документ, що посвідчує особу № НОМЕР_1 від 28.01.2021, орган, що видав - 2129,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Згідно з постановою, 07.07.2023, о 17 год 25 хв, ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на відстані 15 метрів до інженерних споруд та загороджень, 650 метрів до державного кордону України на напрямку 287 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який в умовах воєнного стану вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України у Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску в складі групи осіб. Дії ОСОБА_1 за порушення вимог ст.ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон України» кваліфіковані за ч. 2 ст.204-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено у зв`язку з поважними причинами. Зазначає, що з повним текстом судового рішення апелянт ознайомився 08.08.2023, що підтверджується відповідними відмітками у матеріалах справи. Вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати. Стверджує, що у суді першої інстанції він надав повні та вичерпні пояснення стосовно події, які відбулися 07.07.2023, однак місцевим судом ці пояснення до уваги не взяті. У мотивувальній частині постанови пояснення ОСОБА_1 викладені неповно, є вирваними із контексту. Окрім цього, апелянт зазначає, що місцевий суд безпідставно не викликав до суду для надання пояснень свідків, які нібито були очевидцями події. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Апелянт просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника, адвоката Пензеника В.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.
Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Водночас, апеляційним судом береться до уваги те, що відомостями, які наявні у матеріалах справи підтверджується те, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови від 31 липня 2023 року, - лише 08.08.2023. Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вважаючи, що такий пропущено через поважні причини.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Згідно із даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №013320 від 08.07.2023, 07.07.2023, о 17 год 25 хв, ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на відстані 15 метрів до інженерних споруд та загороджень, 650 метрів до державного кордону України на напрямку 287 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який в умовах воєнного стану вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України у Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску в складі групи осіб. Дії ОСОБА_1 за порушення вимог ст.ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон України» кваліфіковані за ч. 2 ст.204-1 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений уповноваженою особою начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » лейтенантом ОСОБА_2 у межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому зазначено дату і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи та який повністю узгоджується з іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
При цьому, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності перекладача та у присутності захисника. Права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлено на зрозумілій йому мові, копію протоколу ОСОБА_1 отримав, доповнень та зауважень не мав.
Факт спроби ОСОБА_1 незаконно перетнути державний кордон з України у Словацьку Республіку поза пунктами пропуску через державний кордон, у складі групи осіб, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується й іншими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 07 липня 2023 року (а. с. 3), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 07 липня 2023 року (а. с. 6), схемою з місця затримання ОСОБА_1 та фото таблицею.
Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеним доказам, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » лейтенант ОСОБА_2 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » лейтенант ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Разом із тим, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які призвели до підписання протоколу про адміністративне правопорушення, інших документів, які містяться у матеріалах справи. З огляду на це, апеляційний суд розцінює критично та відхиляє доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Згідно зі ст. 12 Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).
Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 надав повні та вичерпні пояснення стосовно події, яка відбулася 07.07.2023, однак місцевим судом ці пояснення до уваги не взяті, більш того, у мотивувальній частині постанови пояснення ОСОБА_1 викладені неповно, є вирваними із контексту, апеляційний суд вказані твердження до уваги не бере. Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд враховує те, що при оскарженні судового рішення стороною захисту не надано жодних доказів, які можуть ставити під сумніви законність оскаржуваної постанови і те, що місцевим судом не викладені у повному обсязі пояснення ОСОБА_1 про подію, що мала місце 07 липня 2023 року.
Апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, доводи апелянта про те, що місцевий суд безпідставно не викликав до суду для надання пояснень свідків, які нібито були очевидцями події, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 заявляв які-небудь клопотання про необхідність допиту свідків чи прикордонника, який склав протокол.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що такими доведено той факт, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо загальновідомих правил перетину кордону України та про тимчасову заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, вчинив адміністративне правопорушення, а саме спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, вчинене групою осіб. Підстав мати сумніви у достовірності наявних письмових доказів, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН