Справа № 347/3450/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника адвоката Беньковського В.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Косівського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , директор Уторопського ліцею,

за ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

12.12.2023 року о 16 год. 00 хв. в м. Косові по вул. Черемшини, водій, керуючи автомобілем Mazda CX-7 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки та не обравши безпечної швидкості щоб керувати ним, допустила з`їхав автомобіля у кювет, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 2.3 Б, 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 586515 від 13.12.2023 року, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.10 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

У протоколі викладений опис установлених обставин такого змісту:

«12.12.2023 року о 16 год. 00 хв. в м. Косові по вул. Черемшини, водій автомобіля Mazda CX-7 д.н.з. НОМЕР_1 , вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, після чого покинув місце події».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП заперечила повністю, адже внаслідок ДТП у кювет з`їхав тільки її автомобіль, ні інших транспортних засобів, ні іншого майна внаслідок пригоди пошкоджено не було. Автомобіль занесло в кювет, через погодні умови, оскільки була слизька дорога та падав крижаний дощ.

Також, ОСОБА_1 ствердила, що правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, вона не вчиняла, місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, умисно не покидала. Зазначила, що внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, в неї була надірвана нижня губа, з автомобіля її деблоковували свідки події, які негайно зателефонували на спецлінію «102». Не дочекавшись офіцерів поліції, вони відвезли ОСОБА_1 до медичного закладу для надання їй невідкладної медичної допомоги до Коломийської ЦРЛ. Протокол про адміністративне правопорушення щодо неї працівники поліції складали наступного дня. ОСОБА_1 висловила жаль з приводу ДТП, та вказала, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася. Запевнила суд, що в майбутньому такого не повториться. Адвокат Беньковський В.А. повністю підтримав позицію ОСОБА_1 . Просив провадження відносно неї закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень. Крім того вказав, що у матеріалах справи наявна копія довідки від 12.12.2022 року КНП «Коломийська ЦРЛ» про надання медичної допомоги ОСОБА_1 . Просив звернути увагу, що в матеріалах справи відсутня схема ДТП, яка при розгляді справи та складання матеріалів за ст. 124 КУпАП є обов`язковою.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі докази, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За способом викладення диспозиція статті 124 КУпАП є бланкетною. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Таким нормативно-правовим актом, зокрема, є Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ.

У протоколі серії ААД № 586514 від 13.12.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. п. 12.1, 13.1, 2.3 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в законодавчих актах України, зокрема, в КПК України, в ст. 17 якого зазначається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина 2 статті 251 КУпАП закріплює обов`язок осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, збирати докази.

В матеріалах справи до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, наявні:

- копія протоколу серії ААД № 586515 від 13.12.2023 року, складений на ОСОБА_1 , водія автомобіля Mazda CX-7 д.н.з. НОМЕР_1 за ст.122-4 КУпАП (а.с.3)

-письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.4);

- письмовий рапорт поліцейського СРПП Р. Чупірчука (а.с.5)

При цьому, в протоколі серії ААД № 586514 від 13.12.2023 року зазначено, що до протоколу додається схема ДТП, проте у матеріалах справи така схема відсутня.

Процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зокрема відповідальність за які передбачені ст.124 КУпАП, регламентована Інструкцією, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, згідно вимог п.1 розділу VІІІ якої, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди, та у разі наявності пояснення свідків, показання технічних приладів, показання засобів фото-та/або відеоспостереження і інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Вимогами п. 4 розділу IX Інструкції, зазначені об`єкти, що графічно зображуються на схемі місця ДТП: - сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у протоколі зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.3. ПДР України. Однак суд звертає увагу, що пункт 2.3. ПДР передбачає наявність восьми підпунктів, в яких містяться вимоги, яких зобов`язаний дотримуватися водій. Однак в протоколі працівниками поліції, щодо пункту 2.3. ПДР, не зазначено жодного підпункті вказаного пункту, який ставиться в порушення ОСОБА_2 .

Отже, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, враховуючи відсутність схеми місця ДТП, складання якої є обов`язковим у даному випадку, не конкретизація працівниками поліції порушень вимог ПДР в протоколі, а також те, диспозиція ст.124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а ні іншого майна, ні інших транспортних засобів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено не було, то суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що стосується вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ст. 12204 КУпАП, то суд доходить такого висновку.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.10 а) Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди .

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.

Водночас, як установлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, після дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено лише транспортний засіб водія, ОСОБА_1 не поїхала з місця пригоди, вона залишила свій транспортний засіб на місці ДТП, з якого її попередньо деблокували свідки пригоди, та поїхала до КНП «Коломийська ЦРЛ» для надання їй медичної допомоги у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень отриманих внаслідок ДТП.

Отже суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не мала на меті приховувати факт дорожньо-транспортної пригоди або обставини її скоєння, а отже, на переконання суду, умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в її діях відсутній.

Будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП у матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи, а також із усних пояснень, наданих ОСОБА_1 в суді безпосередньо під час розгляду справи, ОСОБА_1 не мала умислу покидати місце ДТП, а поїхала до медичного закладу за отриманням медичної допомоги.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 122-4, 124, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Ю. С. Кіцула