Справа № 147/61/24
Провадження № 3/147/52/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, пенсіонерки, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2023 року на автодорозі смт Тростянець м. Ладижин водій ОСОБА_1 керуючи гужовим транспортом (підводою) рухаючись по польовій дорозі здійснила переїзд головної дороги на іншу польову дорогу не надала переваги в русі автомобілю Фольцваген Транспортер, реєстраційний номер НОМЕР_1 чим спричинила створення аварійної обстановки. Своїми діями порушила п. 7.4 ПДР України, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Оскільки дії водія ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

На виконання вказаних вимог, ОСОБА_1 про день та час розгляду справи повідомлялася шляхом надіслання судової повістки за місцем проживання.

Разом з тим, ужиті заходи, не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Хоча останні прямо та беззаперечно, в своїй сукупності, указують на те, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності, мала б бути у силу вжитих заходів судом поінформована про цей процес, який здійснюється у Тростянецькому районному суді Вінницької області відносно до неї, безпосередньо у порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, жодних клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, не надходило.

Пункт 1 статті 6 Конвенції у відповідній частині передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (...)".

Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ, окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (див., з-поміж багатьох інших, рішення у справі "Фрідлендер проти Франції", [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII).

Водночас сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12).

Дана позиція суду касаційної інстанції щодо окреслених підходів є сталою та висловлена у багатьох судових рішеннях цього суду, відповідно, ураховується судом в цій справі згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

Вказане відповідає рішенню Європейського Суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року, де зазначено, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

У цій справі дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на переконання суду, спрямовані на затягування провадження, та прямо указують на те, що така особа добросовісно не користується належними їй процесуальними правами, прямо ігнорує наявні у неї процесуальні обов`язки. Тим самим, створює недобросовісні перепони для руху справи, що, на переконання суду, є неприйнятним, та вимагає від суду ефективної протидії.

Вказане узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2003 «Трух проти України», від 08.11.2005 «Смірнов проти України», від 26.04.2007 «Шевченко проти України», відповідно до яких, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що,реалізуючи пункт1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження,зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно, суд в цій справі, забезпечивши право особи, що притягується до адміністративної відповідальності, брати особисту участь в процесі безпосередньо в судовому засіданні, уживши всеохоплюючих заходів для поінформованості її про даний процес, та ураховуючи її поведінку, яка, як уже відмічалося судом, на його переконання, спрямована на створення недобросовісних перепон для руху справи, уважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів, так як така дія прямо запобігатиме безладному руху у судовому процесі в цій справі та буде ефективною протидією недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку, а в цій справі, за умови дотримання розумних строків розгляду, які, на думку суду, мають бути щонайменше меншими за строки, окреслені у ст. 38 КУпАП, буде забезпечено додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції, адже такий розгляд не може тривати фактично вічно, а саме, аж допоки така особа не виразить бажання прибути в суд, так як не можливо спрогнозувати об`єктивно, коли таке бажання у неї настане.

Суд підкреслює, що розумність таких інтервалів часу обумовлюється положеннями статей 38, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а строк для накладення адміністративного стягнення обмежується трьома місяцями з дня вчинення правопорушення/винесення постанови про закриття.

Як наслідок, ураховуючи наявність підстав вважати про поінформованість особи про даний процес, як і про дату, час та місце його здійснення, суд при відсутності у особи з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь в цьому процесі, уважає таку поведінку останнього його особистим вільним користуванням його власними правами на свій розсуд.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, приходжу до висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника.

Щодо питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.127 КУпАП, вина доведена.

Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В статті 7 КУпАП зазначено,що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше,як на підставах і в порядку,встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 7.4 ПДР України, у разі виїзду на дорогу з прилеглої території або з другорядної дороги в місцях з обмеженою оглядовістю водій воза (саней) повинен вести тварину за вуздечку, повід.

Приписами ст. 127 КУпАП унормовано, що непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1). Порушення правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, гужовим транспортом, і погоничами тварин, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2). Ті самі порушення, вчинені особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, які перебувають у стані сп`яніння,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3); Порушення, передбачені частиною першою або другою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин (ч.4).

З матеріалів справи встановлено, що 10 листопада 2023 року близько 17:06 години на автодорозі смт Тростянець м. Ладижин, неподалік села Оляниця Гайсинського району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керуючи гужовим транспортом (підводою) рухаючись по польовій дорозі здійснила переїзд головної дороги на іншу польову дорогу не надала переваги в русі автомобілю Фольцваген Транспортер, реєстраційний номер НОМЕР_1 чим спричинила створення аварійної обстановки.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №054411 від 14.01.2024, зміст та форма якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, постановою про закриття кримінального провадження від 29.12.2023 за ч. 1 ст. 286 КК України; витягом з ЄРДР №0000184 від 10.11.2023; копією рапорту №2670 від 10.11.2023; копією протоколу огляду місця події від 10.11.2023 та додатками до нього: план-схемою місця ДТП від 10.11.2023, фотоілюстраціями огляду місця події від 10.11.2023, а саме по факту ДТП с. Оляниця Гайсинського району Вінницької області, протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 10.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 10.11.2023; висновком медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 від 10.11.2023 №158; висновком медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 від 10.11.2023 №157; копією ухвали про арешт майна від 14.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 13.11.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 від 21.12.2023, в яких він висловився що незаявляє ніякийх притензій нідокого; копією постанови про призначення судової авто технічної експертизи від 06.12.2023; копією висновку експерта №СЕ-19/102-23/21220-ІТ від 12.12.2023; копією висновку експерта №128 розпочатої 29.12.2023, закінченій 29.12.2023; копією висновку експерта №126 розпочатої 22.12.2023, закінченій 28.12.2023.

Вчинення вказаного правопорушення вперше та відсутність претензій зі сторони потерпілого, визнаються судом за обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Обставин, які обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши особу ОСОБА_1 , її майновий стан, те, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого та оголосити усне зауваження.

Згідно з вимогами ст.284 ч.2 КУпАП при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 22, 34, 124, 284 ч.2, 283, 285, 287-289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.127 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.127 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. Г. Борейко