КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 224 року м. Київ

справа №381/4429/23

провадження № 33/824/754/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого адресою: АДРЕСА_1

на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року у складі судді Питель-Тьолушкіна В.Л. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави 536 грн. 80 коп.

Судом встановлено, що 23.09.2023 о 16 год. 35 хв., ОСОБА_1 будучи учасником дорожнього руху по вул. Шкільна в с. Мотовилівка Фастівського району Київської області керував транспортним засобом (автомобілем) Ford д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки, або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Не погоджуючись з постановою ОСОБА_1 через свого захисника, адвоката Сіренка М.Ю. 22 грудня 2023 року подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду справи, не надано правової оцінки доказам, які були надані поліцейськими, не взято до уваги доводи сторони захисту, пояснення свідків, справу розглянуто з обвинувальним нахилом.

Скаржник зауважує, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної Поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Однак, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_1 , ніяким чином працівниками поліції перевірено не було, матеріали відеозапису цього не містять, а тому підстав пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у працівників поліції не було.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що є недопустимим з боку працівників поліції пропонувати особі відмовитися від проходження огляду, оскільки це є волевиявленням особи, а такі дії з боку працівників поліції порушують сам порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та мають судом розцінюватися як схиляння до вчинення правопорушення, тобто очевидною провокацією. Зокрема, поліцейський переконав ОСОБА_1 , що краще відмовитися від огляду. Поліцейські повідомляв, що коли ОСОБА_1 пройде огляд і прилад покаже, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння то в базі працівників поліції буде наявна ця інформація і його будуть завжди зупиняти. Після того як ОСОБА_1 пройде огляд у нього в обов`язковому порядку буде вилучено автомобіль та суд сто відсотків позбавить його посвідчення водія. Як наслідок, під час цих всіх «залякувань» водій відмовився від проведення огляду.

На думку апелянта, у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не вказано, які саме дії ОСОБА_1 вчинив з метою ухилення від огляду, тобто об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП розкрита не в повній мірі. Окрім того, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Сіренка М.Ю. підтримали доводи скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка з`явилась у судове засідання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому згідно п. 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої Сіренком М.Ю. в інтересах ОСОБА_3 апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні нею п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та такою, що підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 198177 від 23.09.2023 року, складеним стосовно ОСОБА_1 у якому зазначено, що останній керував транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким водій ОСОБА_1 від огляду відмовився; постановою про накладення адміністративного стягнення БАБ № 188174, відповідно якого ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та закладі охорони здоров`я.

Усім зазначеним доказам суд першої інстанції надав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_3 у порушенні пункту 2.5 ПДР України та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і суд апеляційної інстанції.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що на ньому зафіксовано як працівниками поліції повідомлено ОСОБА_4 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, неодноразово запропоновано ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер», або проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Даними відеозапису також підтверджується, що поліцейським було роз`яснено обов`язок водія пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, який передбачено п. 2.5 ПДР України, а також складення відносно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проти чого останній не заперечував. Під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейським було роз`яснено, що причиною зупинки є керування автомобілем без використання ременю безпеки. Будь - яких зауважень про те, що ОСОБА_4 не перебуває у стані алкогольного сп`яніння він не висловлював, а лише відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці так і у медичному закладі та не заперечував проти складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Вказаний протокол не містить заперечень ОСОБА_4 щодо його складення, не містить і зауважень щодо змісту складеного протоколу. У вказаному протоколі ОСОБА_4 зазначив, що «від проходження відмовляюсь». Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Посилання скаржника на те, що його не було відсторонено від керування транспортного засобу, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на доведеність його вини у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і відсутність таких відомостей в матеріалах справи жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.

Долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_4 у його вчиненні. З відеозапису чітко вбачається, що на ньому зафіксовано транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , відеозапис відображає усі необхідні обставини події, що мала місце 23.09.2023 .

Отже всупереч доводам апелянта, із дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на ньому зафіксовані процесуальні дії, що підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у запропонований поліцейським спосіб. Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим чи неналежним доказом у суду апеляційної інстанції відсутні.

Факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, оскільки він була зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено абз. 3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем, а саме за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч. 1 ст. 130 КупАП.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Таким чином, перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою не виконувати ОСОБА_4 законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст.256 КУпАП.

З оглянутого відеозапису також не встановлено, що в діях поліцейських містились ознаки провокації, які схилили водія до відмови.

Незнання водієм правил дорожнього руху, а також не знання водієм того, що за відмову від проходження огляду настає така ж відповідальність як і за керування транспортним засобами в стані сп`яніння не звільняє водія від такої відповідальності.

Отже апеляційний суд вважає, що будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного судового рішення та спростовували його висновки апелянтом не наведено.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_4 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, та інших даних.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, свідчать про намір уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та висновків судді не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,- залишити без задоволення.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа