Справа № 745/1039/23 Головуючий у 1 інстанції Стельмах А. П.
Провадження № 33/4823/91/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2023 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше, протягом року, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з нього на користь держави 536,80 грн судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.11.2023 року, близько 05-43 год. в смт. Сосниця, вул. Корнєва, 75, ОСОБА_1 керував автомобілем «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати даним видом транспортного засобу, повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено кваліфікуючу ознаку «повторність».

Вказує, що того дня транспортним засобом не керував, за кермом авто був його брат. Близько 04-30 год. під час руху у автомобілі вистрелила шина, транспортний засіб був зупинений, брат пішов за домкратом, а він залишився в авто, яке не перебувало у стані стоянки та не здійснювало рух. Близько 05-30 год. до нього під`їхали працівники поліції та склали протокол. В цьому випадку дії працівників поліції щодо надання документів були незаконними, так як він не керував транспортним засобом.

Посилаючись на норми КУпАП, Правила дорожнього руху, Постанови пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року, постанову Верховного Суду у справі №145/932/20 від 29.03.2023 року суд 1 інстанції не мав права приймати рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами, так як він не набував такого права (не отримував посвідчення водія).

Також просить врахувати, що він офіційно влаштувався на роботу водієм, на даний час проходить навчання щодо отримання посвідчення водія, а позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його права отримання на строк, визначений у постанові.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що в день подій їхав разом з братом, який керував авто, вистрілило колесо, брат пішов по домкрат, а він залишився в автомобілі. Пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення писав зі слів працівників поліції.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, повторно протягом року, не маючи права керування даним видом транспорту, що є порушенням вимог п. 2.1 «а» ПДР.

Обставини, зазначені в протоколі також узгоджуються із дослідженим судом відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 11.11.2023 року за участю водія ОСОБА_1 .

З переглянутого відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування працівника поліції із водієм, останній підтвердив факт керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом. Вказані обставини він не заперечував. Крім того, будь-яких зауважень на дії працівників поліції водій не висловлював. Також водій не повідомляв, що за кермом був його брат.

Факт скоєння вказаного адміністративного правопорушення також підтверджується інформацією, що міститься у довідці ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області та постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №421027 від 26.02.2023 року, якими встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності 26.02.2023 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За інформацією, яка міститься у довідці САП Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, встановлено, що відповідно до бази даних інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось.

Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом та за кермом авто був його брат спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано рух транспортного засобу, його зупинку працівниками поліції, а також те, як зі сторони водійського місця підходить водій ОСОБА_1 , який працівникам поліції повідомляє проте, що він керував транспортним засобом, не маючи права на його керування. Крім того, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував, що керував даним транспортним засобом та не заявляв, що за кермом був брат, а у автомобіля вистрелило колесо, тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який був зупинений працівниками поліції.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Частина 5 ст. 126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, серед іншого, за повторне протягом року керування транспортним засобом, не маючи права керування такими транспортними засобами.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини.

Водночас, відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія не виключає можливість застосування до нього такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами (Постанова Обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20).

Крім того, норми чинного КУпАП не встановлюють будь-яких обмежень щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керування транспортними засобами.

При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП є безальтернативною стосовно видів стягнень, які мають бути накладені на особу, що порушила відповідні вимоги ПДР; дискреційні повноваження суду згідно з цією нормою поширюються виключно на визначення строку позбавлення права керування та вилучення транспортного засобу.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті КУпАП, і полягає у забороні керування транспортними засобами.

Позбавлення права керування транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи про неможливість накладення на адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставними.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко