Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисника, адвоката Олашина В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Олашина В. В.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськарайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватного підприємця, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
Відповідно до постанови, 02 листопада 2022 року, о 21 год 00 хв, у м. Ужгород, вул. Мукачівська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford focus» державний номерний знак НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку при безперервній відеофіксації на бодікамери водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Олашин В. В. вказує на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, - просить її скасувати. Зазначає, що працівники поліції безпідставно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, оскільки транспортний засіб був припаркований, та оскільки ОСОБА_1 автомобілем не керував. Вважає, що поліцейськими не дотримано процедури направлення водія на огляд, порушено порядок відсторонення водія від керування транспортним засобом. Апелянт звертає увагу на те, що поліцейськими під час складання протоколу не були залучені свідки, що свідчить про недотримання процедури фіксації факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Окрім цього, зазначає, що наявним у матеріалах справи відеозаписом не зафіксовано у повному обсязі обставин, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення. Адвокат Олашин В.В. також вказує на те, що жодних даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом у матеріалах справи немає. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Олашина В. В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні передбачених пунктом 2.5 ПДР України приписів, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №068603 від 02.11.2022, яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що 02 листопада 2022 року о 21 год 00 хв, по вул. Мукачівська, у м. Ужгород, він керував транспортним засобом марки «Ford focus» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку при безперервній відео фіксації на боді камери 470617, 470101 за адресою м. Ужгород, вул. Ужанська, 4 відмова о 21 год 19 хв. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що у протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис ОСОБА_1 про те, що зміст протоколу йому відомий;
- у поясненнях свідка ОСОБА_2 від 02.11.2022 вказано, що 02.11.2022 приблизно о 21.00 год, ОСОБА_2 , по вул. Петефі в м. Ужгород, керуючи автомобілем бачив спереду автомобіль без включених фар, водій якого порушував правила дорожнього руху, тобто постійно виїжджав на зустрічну смугу руху, в зв`язку з чим він зателефонував на номер 102 та повідомив про дані обставини (а.с. 2);
- у рапорті працівника поліції ОСОБА_3 зазначені обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які мали місце 02.11.2022 за участі ОСОБА_1 , а також зазначено, що по даному факту 02.11.2022 приблизно о 21 годині, на телефонну лінію 102 звернувся громадянин ОСОБА_2 , повідомивши, що спереду керованого ним автомобіля рухається транспортний засіб, водій якого порушував ПДР, а саме їхав без ввімкнених фар, постійно виїжджав на зустрічну смугу руху, здійснивши обгін вказаного автомобіля, ОСОБА_2 помітив, що водій можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а також вказав на те, що вказаний автомобіль поїхав у напрямку вул. Ужанської. У зв`язку з отриманим повідомленням, працівниками поліції під час патрулювання було виявлено транспортний засіб марки «Ford focus» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та який від проходження огляду відмовився при безперервній фіксації на боді камери, на підставі чого на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 3);
- відповідно до Розписки від 02.11.2022, ОСОБА_1 підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу марки «Ford focus» державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 6);
- на оптичному носії інформації у вигляді СД-диску (а.с. 7), містяться відеозаписи з місця події.
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами сторони захисту, зокрема поясненнями ОСОБА_1 , який категорично заперечив вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення визнаються непідтвердженими та необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська Волошин М. Ю. була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 не надав доказів, які можуть свідчити про те, що поліцейська діяла всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівника поліції.
Доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб був припаркований, ОСОБА_1 автомобілем не керував, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані вищенаведеними доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує, що згідно норм діючого законодавства огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, факт керування ОСОБА_1 автомобілем поза всяким розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля та керував ним з ознаками алкогольного сп`яніння.
Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що працівники поліції приїхали на місце події на підставі виклику свідка ОСОБА_2 , який був очевидцем того, як водій ОСОБА_1 порушував Правил дорожнього руху України та які безпосередньо виявили ОСОБА_1 під час керування автомобілем.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість свідка події, - громадянина ОСОБА_2 , у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні належні докази, їх також не додано і до апеляційної скарги.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника Олашина В. В про порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, через відсутність свідків, оскільки диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
З матеріалів справи також вбачається, що при проведенні огляду водія ОСОБА_1 та виявленні у нього ознак алкогольного сп`яніння поліцейським застосовувались технічні засоби відеофіксації, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта про те, що наявним у матеріалах справи відеозаписом не зафіксовано у повному обсязі обставин, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки доданими до протоколу відеозаписами в повній мірі зафіксовано всі обставини, які мають істотне значення для справи.
Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Із вказаного відеозапису також убачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені передбачені ст. 268 КУпАП права та обов`язки, приписи ст. 63 Конституції України, у тому числі необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наслідки проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду.
Що стосується посилань захисника на відсутність доказів про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то зазначені порушення не спростовують факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення ним вимог передбачених пунктом 2.5 ПДР України. Окрім того береться до уваги те, з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на момент розгляду справи апеляційним судом сторона захисту не оскаржувала дії співробітників патрульної поліції, тобто фактично погоджується з правильністю дій працівників поліції.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 приписів передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України.
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Враховуючи обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника адвоката Олашина В. В. задоволенню не підлягає.
Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Олашин В. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН