Номер провадження: 33/813/581/24
Номер справи місцевого суду: 522/2443/23
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Соколовської Є.Р., представника за довіреністю Кучеренка Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнутий судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 06 січня 2023 року о 21 годині 48 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, № 50, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA SPORTAGE», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «Drager». Результат огляду виявився позитивним та склав 0,95 ‰ (проміле).

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1) ст.247 КУпАП. Крім того, просив стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП понесені судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює факт керування автомобілем у стані сп`яніння, проте на погоджується з постановою в частині строку притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 зазначив, що під час розгляду справи ним неодноразово надавались до суду клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема за останній час 20 грудня 2013 року, 26 грудня 2023 року та 03 січня 2024 року.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого №23/2994 ДУ ТМО МВС України по Одеській області ОСОБА_1 з 19 грудня 2023 року по 29 грудня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні.

З лютого по грудень 2023 року він знаходився у зоні проведення бойових дій для надання гуманітарної допомоги співробітникам поліції.

Напередодні дати прийняття постанови 03 січня 2024 року ОСОБА_1 було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він зазначив, що документи, які підтверджують стан його здоров`я будуть надані після одужання.

Разом з тим, суд безпідставно проігнорував клопотання ОСОБА_1 та 04 січня 2024 року розглянув справу без його участі, чим порушив його процесуальні права, зокрема право на доступ до суду та право на захист.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оскаржує факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, проте вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки суд розглянув справу без його участі, чим були грубо порушені його процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Апеляційний суд визнає такі доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

З матеріалів справи убачається, що події які ставляться у провину ОСОБА_1 мали місце 06 січня 2023 року, а справа була розглянута судом 04 січня 2024 року.

При цьому в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Деруса А.В. справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 була розподілена ще 07 лютого 2023 року.

З цього часу суд призначав розгляд справи у відкритому судовому засіданні 14-ть разів, про що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, проте жодного разу в судові засідання він не з`явився та постійно звертався з чисельними клопотаннями про відкладення розгляду справи на іншу дату.

На переконання апеляційного суду така поведінка ОСОБА_1 свідомо була направлена на затягування розгляду справи на невизначений період часу, з метою спливу однорічного строку, передбаченого ч.6 ст.38 КУпАП, для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що у разі неможливості прибути в судове засідання ОСОБА_1 не був позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних засобів зв`язку, а також він мав можливість скористатись правовою допомогою адвоката для представництва та захисту його інтересів, що ним зроблено не було.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), суд зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, проте останній 14-ть разів не з`явився до суду за викликом, не скористався своїм правом приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, або скористатись правовою допомогою захисника, а отже він свідомо, за власної волі, позбавили себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення та докази щодо фактичних обставин справи.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що право ОСОБА_1 на доступ до суду порушено не було і суд мав всі передбачені законом підстави розглянути справу без його участі з огляду і на те, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що докази які містяться в матеріалах справи, у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи не оспорюються ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, а отже фактично він погодився з тим, що вчинив правопорушення за обставин викладених у постанові.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладено судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко