Справа № 450/156/24 Провадження № 3/450/79/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 653972 від 08.01.2024, 08.01.2024 о 18 год. 23 хв., с. Сокільники, вул. Героїв Майдану, 17 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому Законом порядку з застосуванням приладу «Драгер» ARAM-2268, проба позитивна 1, 49 проміл.

Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про закриття провадження у справі, покликаючись на те, що вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає. Пояснює, що поліцейські формально віднеслися до виконання своїх обов`язків, не роз`яснили йому всього законного порядку огляду на визначення стану сп`яніння, а відразу після продуття алкотестера та отримання позитивного результату вирішили складати протокол про адміністративне правопорушення. Повідомляє, що в акті огляду, який долучений до матеріалів справи, зазначено, що водій погодився з результатами продуття алкотестера. Однак, просить суд не вважати, що це була дійсна згода, оскільки цей акт, як зафіксовано відеозаписом, йому не був наданий для ознайомлення, а підпис в ньому ОСОБА_1 проставив за вказівкою поліцейського. Крім того, додане до протоколу про адміністративне правопорушення направлення до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , прошу суд не приймати як доказ на підтвердження його вини, оскільки він складений і підписаний тільки поліцейським, а водію на підпис та ознайомлення не надавався. Окрім зазначеного вище, як вбачається із матеріалів справи, працівники поліції прибули на місце події у с. Сокільники вул. Героїв Майдану, 17, у зв`язку із тим, що на службу 102 надійшло анонімне повідомлення про те, що водій в нетверезому стані на сірій Шкода д.н.з. НОМЕР_1 , в машині двоє та один справляє нужду на двері будинку між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Працівники поліції прийняли дане повідомлення о 17:54 та прибули на місце о 18:15. Як вбачається із відеозапису, працівники поліції під`їхали до автомобіля Шкода д.н.з. НОМЕР_1 о 18 год. 18 хв. та водій в даний час перебував у автомобілі та вийшов до працівників поліції. Працівники поліції сказали ОСОБА_1 перепаркувати його автомобіль на місце патрульного автомобіля. ОСОБА_1 виконав вимогу поліцейських, яка була незаконною, оскільки під час військового стану, не мав права відмовитися. Відповідно, працівники поліції, які виїхали на місце, знали, що на службу 102 надійшло повідомлення, що у автомобілі Шкода д.н.з. НОМЕР_2 перебуває двоє нетверезих осіб. Проте, у повідомленні не вказано, що такий автомобіль здійснює рух, а зазначено, що один із осіб, справляє «нужду» на двері будинку, тобто автомобіль не здійснював рух, так як його пасажир і водій були на вулиці. Таким чином, працівники поліції, розуміючи, що особа, яка перебуває на водійському сидінні у автомобілі Шкода, скоріш за все перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зобов`язали останнього перепаркувати його автомобіль. Та зафіксувавши факт керування транспортним засобом, запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння. Вказане в сукупності зумовлює висновок про те, що з врахуванням провокації керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, належними та допустимими доказами не було підтверджено правомірність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення пп. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху України, тому, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, необхідно закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження, в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні , чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимогам ст. 252 КУпАП , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В п. 3 розділу І цієї Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 9, розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В п. 22 розділу ІІІ Інструкції вказано, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, регулюється КУпАП (пункт 2.1. мотивувальної частини Рішення КСУ від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП).

Згідно із положеннями КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, ч. 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до ст. 266 КУпАП (яка має назву «Відсторонення осіб від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння …») в імперативній формі передбачено правило поведінки працівників патрульної поліції у випадку, якщо у них є підстави вважати, що водії транспортних засобів перебувають у стані алкогольного (наркотичного чи іншого сп`яніння), а саме такі водії підлягають обов`язковому відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Огляд водія на стан сп`яніння є частиною процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, за допущені порушення ПДР, передбачені у ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення через наступні обставини.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про Національну поліцію завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Проте в ході судового розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог закону.

Зокрема, згідно запису на диску, у якому зафіксовано адміністративне правопорушення та дії працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 08.01.2024 року о 18 год. 23 хв. не керував транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, з відеозапису не вбачається, що транспортний засіб Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , взагалі в цей час рухався та ним керував ОСОБА_1 .

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 , на думку працівників поліції, перебував у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції в порушення ст. 266 КУпАП, дали йому неправомірну вказівку, щоб він перепаркував свій автомобіль на місце патрульного автомобіля.

Із викладеного випливає, що працівники поліції, які виїхали на місце, знали, що на службу 102 надійшло повідомлення, що у автомобілі Шкода д.н.з. НОМЕР_2 перебуває двоє нетверезих осіб, розуміючи, що особа, яка перебуває на водійському сидінні у автомобілі Шкода, скоріш за все перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зобов`язали останнього перепаркувати його автомобіль. Та зафіксувавши факт керування транспортним засобом, запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій з метою вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти російської федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти російської федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»).

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Матеріалами справи підтверджено, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом фактично було спровоковано самими працівниками поліції, які у подальшому склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, мала місце провокація вчинення правопорушення працівниками поліції у розумінні ЄСПЛ, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого їх виявлення та порушення питання адміністративного переслідування.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Отже враховуючи, з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, інспектори поліції діяли всупереч вищенаведених вимог Закону, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 130, 247, 256, 266, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяД. А. Кукса