Справа № 635/9155/23
Провадження № 3/635/82/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року смт. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 327027 від 24 вересня 2023 року, ОСОБА_1 24 вересня 2023 року о 09 год. 10 хв. по вул. Соборна, б. 75 у с. Циркуни Харківського району Харківської області керував транспортним засобом мопедом Вайпер з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проходження такого огляду у медзакладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Кубай Ю.М. надав суду клопотання про закриття провадження у справі, просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 складені внаслідок провокативних дій, вчинених поліцейськими. Так, до початку спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими передував наступний перебіг подій. ОСОБА_1 24.09.2023 приїхав на мопеді Вайпер, на якому відсутній державний номерний знак, із с. Липці до с. Циркуни. Придбавши у аптеці ліки для дружини, ОСОБА_1 зібрався повертатися у зворотному напрямку. Але його мопед не завівся, тому він почав з`ясовувати причини поломки та намагався здійснити ремонт підручними засобами. Зрозумівши, що відремонтувати мопед йому не вдається, ОСОБА_1 почав телефонувати знайомим, які могли б його підвезти до с. Липці разом із мопедом. В очікуванні допомоги, ОСОБА_1 придбав собі пляшку пива, яку одразу випив. Після цього, не дочекавшись допомоги, ОСОБА_1 вирішив пішки повертатися до с. Липці, штовхаючи поряд із собою мопед. В цей час повз нього проїздив екіпаж патрульної поліції, який зацікавився мопедом із відсутнім державним номерним знаком. Поліцейські зупинилися, підійшли до ОСОБА_1 та попросили надати реєстраційні документи на мопед. ОСОБА_1 розповів поліцейським про обставини, за яких він опинився у с. Циркуни, та повідомив, що документи на мопед у нього вдома у с. Липці. Почувши від ОСОБА_1 про те, що він нещодавно випив пляшку пива, поліцейські ввели його підзахисного в оману, що штовхання поряд із собою мопеда прирівнюється до керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та запропонували варіант виходу із ситуації: вони складають відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за керування мопедом без шолому, а також протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за фактом керування мопедом в стані алкогольного сп`яніння. Наслідком цього буде незначний штраф за їзду без шолому на незареєстрованому мопеді, а також за рішенням суду позбавлення права керувати мопедом строком на 1 рік. При цьому, на автомобілі ОСОБА_1 зможе продовжити їздити, оскільки зазначене позбавлення буде стосуватися лише права керування мопедом. В свою чергу, у випадку відмови ОСОБА_1 від запропонованого варіанту, він буде затриманий за підозрою у вчиненні злочину, оскільки знаходиться далеко від свого місця проживання разом із мопедом, на який відсутні документи, а тому є підстави вважати, що транспортний засіб має кримінальне походження. Знаходячись під постійним психологічним тиском, ОСОБА_1 погодився на варіант, запропонований поліцейськими, внаслідок чого відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №327027 від 24.09.2023, згідно якого йому висунуто обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що долучені до адміністративного матеріалу докази є неналежними та недопустимими, не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучений компакт-диск, на якому міститься файл із відеозаписом спілкування ОСОБА_1 із поліцейським в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Попри те, що поліцейський проголошує дату «24.09.2023 року» та (мовою оригіналу) час складання «9 часів 15 хвилин», на відеозаписі відображено інший час: «11:03:21». Чому існує розбіжність між словами поліцейського та відомостями із таймеру його нагрудної боді-камери невідомо, оскільки з цього приводу матеріали адміністративної справи не містять жодної інформації. В свою чергу, точний час початку відеозапису має суттєве значення для правильної кваліфікації дій підзахисного. Загалом на вказаному відеозапису не зафіксовано: доказів зупинки транспортного засобу, керованого ОСОБА_1 ; складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП у присутності ОСОБА_1 ; присутність на місці події гр. ОСОБА_4 , якому нібито було передано мопед, керований ОСОБА_1 та тим самим здійснено відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом; складання поліцейським акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; складання поліцейським направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та вручення його копії ОСОБА_1 . Що стосується пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначає, що зазначені особи не були очевидцями керування ОСОБА_1 мопедом в стані алкогольного сп`яніння та подальшої його зупинки поліцейськими. Вони були запрошені до участі у процедурі проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння вже згодом, коли його підзахисний тривалий час спілкувався із поліцейськими. Крім того, щодо наявності в матеріалах розписки ОСОБА_5 , згідно якої він отримав мопед, зобов`язавшись на протязі доби не повертати його ОСОБА_1 зазначає наступне. Підпис ОСОБА_5 міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №327027 від 24.09.2023. Однак, сторона захисту наполягає, що хто такий ОСОБА_5 ОСОБА_1 не відомо, оскільки ні він, ні поліцейські ніколи не передавали зазначеній особі мопеда. ОСОБА_5 не було на місці події, що підтверджується наявним відеозаписом. Крім того, на примірнику протоколу про адміністративне правопорушення ААД №327027 від 24.09.2023, врученому ОСОБА_1 , відсутній текст, який наявний на екземплярі, що надійшов на розгляд суду: « ОСОБА_5 01.12.1973р. ВХТ 067357 31.10.2015». Сторона захисту припускає, що фальшуючи матеріали відносно ОСОБА_1 в частині наявності відсторонення його від керування транспортного засобу, поліцейський намагався створити видимість додержання процедури проведення огляду мого підзахисного на стан сп`яніння. Однак, зазначена процедура, на переконання сторони захисту, у будь-якому випадку дотримана не була, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі. За таких обставин вважає, що відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки матеріали справи не містять будь-яких даних про протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність ОСОБА_1 , вважає недоведеним факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із п. 4 Розділу П Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Відповідно до п.5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). За змістом підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відео реєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді. Зазначене вбачається із положень п.2. розділу І Інструкції № 1026, відповідно до якого застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто, факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою складовою частинною зазначеного правопорушення.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 19 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів на підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Так, при дослідженні у судовому засіданні відеозапису, який мається на диску, судом встановлено, що ОСОБА_1 не було повідомлено про порядок застосування спеціального технічного засобу; не було видано (не зафіксовано навіть спроби вручити) направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначено підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п.3 вищевказаної Інструкції. Вбачається, що момент, що саме ОСОБА_1 керував зазначеним транспортним засобом на даному відеозапису відсутній, тобто відеодоказів того, що саме ОСОБА_1 керував мопедом та був зупинений працівниками поліції не має.

За таких обставин працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень ч.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6-8 зазначеної інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні положення містяться в ст. 266 КУпАП, відповідно до якої огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 2.9, 2.12 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 1.4 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я і з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, уповноважена особа Державтоінспекції МВС забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ч.5 та ч. 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, за змістом ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, при наявності у особи ознак сп`яніння, передбачених вищевказаною Інструкцією, поряд з оглядом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають обов`язковому відстороненню від керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 266 КУпАП, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Крім того, частина 1 статті 265-2 КУпАП встановлює, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, передання керування іншій уповноваженій ним особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, а також щодо затримання транспортного засобу та доставлення його на зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Суд не може прийняти як доказ наявну в матеріалах справи розписку ОСОБА_5 , згідно якої він отримав мопед, зобов`язавшись на протязі доби не повертати його ОСОБА_1 з наступних підстав. Підпис ОСОБА_5 міститься на протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №327027 від 24.09.2023. Однак, на примірнику протоколу про адміністративне правопорушення ААД №327027 від 24.09.2023, врученому ОСОБА_1 , який долучено його захисником, відсутній текст, який наявний на екземплярі, що надійшов на розгляд суду: « ОСОБА_5 01.12.1973р. ВХТ 067357 31.10.2015».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності, тобто того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, сукупністю досліджених доказів у справі про адміністративне правопорушення не доведена винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківській області.

Суддя О.В. Назаренко