ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1038/23 Номер провадження 33/814/357/24Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Владімірова Р.В.,

Захисника-адвоката Новосядлого А.В.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Новосядлого Андрія Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 01.10.2023 о 00:34 год. в с. Велика багачка, вул. Шевченка 90, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Drager та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Новосядлий А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вказує на відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, неналежність складеного працівником поліції протоколу з огляду на не заповнення в ньому всіх граф, не зазначення марки та технічної характеристики бодікамери, назви відео файлів, долучених до протоколу, відсутність письмових пояснень ОСОБА_1 на окремому аркуші.

Також на думку адвоката, ненадання письмового направлення до медичного закладу свідчить про відсутність підстав для притягнення до адмінвідповідальності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

протокол серії ААД №347677 складений 01.10.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, з особистими поясненнями щодо «Відмови від надання пояснень, не згоди з протоколом. Сидів в автомобілі зі своїми друзями не рухаючись»,

записи з бодікамер працівників поліції та камери спостереження «Безпечне місто».

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 та його захисником.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів з бодікамери працівника поліції, службовий автомобіль слідує позаду та наздоганяє автомобіль Форд, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався під час комендантської години та заїхав під критий навіс поблизу житлового домоволодіння.

Коли працівники поліції підійшли до вказаного автомобіля, то впродовж перших 20 сек. з нього ніхто не виходив, проте на відеозаписах помітно, що в цей час в салоні відбувався якийсь рух та переміщення з переднього сидіння авто.

Після цього відкрилися задні ліві двері та виявилось, що на задньому сидінні відразу знаходилось троє людей - жінка та двоє чоловіків. При цьому місце водія та пасажира спереду були порожні.

Коли люди вийшли з салону автомобіля, поліцейський, звертаючись до ОСОБА_1 запитав: «Чому ви, ОСОБА_2 , так бистро перелазите?»

Під час встановлення особи ОСОБА_1 , останній відмовився надати документи, що посвідчують особу та повідомити своє прізвище, а також надати дані в «Дії», в зв`язку з чим особу було встановлено по службовій базі даних.

Під час спілкування з водієм у працівників поліції виникла підозра щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, на шо вказували візуальні ознаки та хитка хода.

На питання поліцейського «Вживали?», ОСОБА_1 відповів «Звичайно вживав» (00:42 год.), на що поліцейський запитав «Навіщо керували?», на що ОСОБА_1 відповів «Я не керував», ви мене не зупиняли». При цьому працівники поліції пояснили, що автомобіль зупиняли за допомогою проблискових маячків.

З огляду на виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, водієві було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу (00:43 год.), на що водій висловив відмову.

В подальшому, на неодноразові пропозиції пройти огляд, водій категорично відмовлявся, заперечуючи факт керування.

Працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду та за порушення п. 2.5 ПДР було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування автомобілем ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються долученими відеозаписами.

Так, окрім відеозаписів з бодікамер працівників поліції, поліцейськими також було долучено відеозаписи з камери «Безпечне місто» Великобагачанської ТГ, з яких вбачається, як ОСОБА_1 , вийшовши з приміщення, сідає за кермо автомобіля Форд та від`їздить з території на вулицю міста, що зафіксовано камерою в 00:33 год.

В подальшому, вже з запису службової камери вбачається наздоганяння (00:34:35) та зупинка автомобіля (00:34:45).

Вказана хронологія зафіксованих камерами подій та майже безперервне в часі фіксування керування ОСОБА_1 автомобілем спростовує його твердження про відсутність доказів керування ним транспортним засобом.

При цьому, останній погоджується з тим, що дійсно керував належним його дружині автомобілем певний час та проїхав незначну відстань від розважального закладу та салону краси, після цього за кермо сіла його дружина.

Позицію апелянта щодо відсутності факту зупинки автомобіля, який на час приїзду поліції вже не перебував в русі, а він відповідно як пасажир знаходився на задньому сидінні, що виключає його відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не приймає до увагу та розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Думка захисника, що розгляд справи було здійснено працівником поліції є помилковою, оскільки останній уповноважений лише на складання протоколу, збирання доказів, а відповідно до ст. 221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП здійснюється виключно судами.

Не заслуговують на увагу твердження про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, оскільки це спростовується зафіксованими на відеокамеру діями працівників поліції, які в тому числі, здійснювали роз`яснення прав ОСОБА_1 .

Відхиляються доводи апеляційної скарги про не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду назви технічного засобу за допомогою якого здійснювалась відеофіксація, оскільки закон визначає обов`язок вказувати назву спеціального технічного засобу фіксації лише в разі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, коли сам працівник поліції наділений повноваженнями притягувати осіб до відповідальності, натомість розгляд справ за вказаною категорією віднесено до компетенції судів.

Необхідність також зазначення долучених до протоколу відеофайлів не передбачена жодною інструкцією чи нормами КУпАП.

Відсутність особистих пояснень ОСОБА_3 на окремому аркуші, що свідчить про порушення його прав на думку захисника є безпідставним, оскільки в самому протоколі, в розділі особисті пояснення водій написав «відмовився від надання пояснення». Всі зауваження щодо не керування ним автомобілем, знаходження в автомобілі, що не рухався, викладені ним також в протоколі.

Не береться до уваги посилання на відсутність виписаного направлення до медичного закладу та його видача ОСОБА_1 , оскільки останній відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і в лікарняному закладі. Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що направлення на огляд до медичного закладу не видається водієві, оскільки останній доставляється до медичного закладу працівником поліції протягом 2 годин (п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння).

Під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

За вказаних обставин, наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Новосядлого Андрія Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна