КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/243/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Колесніченко М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року в складі судді Васильєвої К. О., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ПП «Автомагістраль», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

14.12.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не надіслав йому копію оскаржуваної постанови, а без тексту постанови неможливо було зрозуміти з яких підстав її було винесено та які докази були покладені в основу оскаржуваного рішення. Захисник Петруня А. В. лише 04.12.2023 зміг ознайомитись з оскаржуваною постановою в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він перебував на стаціонарному лікуванні, про що надавались відповідні докази (довідки з місця лікування), а після виписки з лікарні дуже погано себе почував. Клопотання захисника про відкладення розгляду справи для надання ним особистих пояснень було безпідставно відхилене судом. Розгляд справи без його участі призвів до неповного з`ясування судом обставин справи, без взяття до уваги його пояснень як належного доказу по даній справі.

Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б прямо вказували на законність його зупинки працівниками поліції, на законність їх вимог на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на те, що у нього були ознаки наркотичного сп`яніння.

Вважає, що зупинка транспортного засобу була незаконною, а тому всі подальші вимоги працівників поліції також були незаконними.

Судом не було приділено належної уваги способам виявлення ознак наркотичного сп`яніння та не було взято до уваги його фізичний стан, наявність у нього на час складання протоколу таких тяжких захворювань, як туберкульоз легень та безсимптомний нейросифіліс, які мають такі ж симптоми як після наркотичного сп`яніння, що могло ввести в оману працівників поліції.

Працівники поліції не повідомили йому про те, що ведеться відеофіксація на бодікамеру поліцейського, чим було грубо порушено його права.

Вважає, що через порушення процедури збору доказів, а також через те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервний, останній не може бути належним та допустимим доказом по справі.

Працівники поліції не роз`яснили йому його права, про те, що він буде нести відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у вигляді позбавлення водійських прав. В іншому випадку він, будучи професійним водієм та працюючи водієм, поїхав би та пройшов огляд на стан сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Петруня А. В. апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримали та просили їх задовольнити.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року було подано ОСОБА_1 , який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Матеріали справи не містять доказів направлення копії постанови ОСОБА_1 .

В Єдиному державному реєстрі судових рішень постанова Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року була оприлюднена 29 листопада 2023 року, а апеляційну скаргу подано 14 грудня 2023 року.

З метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження судового рішення в її справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №268558, 02 червня 2023 року о 22 год. 10 хв., в м. Києві, Гостомельське шосе 1/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , з наявними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей не реагують на світло; тремтіння пальців рук; сповільнена мова. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який є належним і допустимим доказом, та який свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, який містяться на DVD-диску, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції на блокпосту. На питання поліцейського останній відповів, що 4 дні назад вживав канабіс. Після цього, назвавши виявлені ознаки сп`яніння, останньому поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. На вказану пропозицію ОСОБА_1 відповів відмовою: «Не має в мене часу проходити медичний огляд». Останньому повідомили, що йому необхідно викликати водія, оскільки протягом доби він буде відсторонений від керування транспортним засобом.

Як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні, його зупинив на блокпості військовий, потім поліцейський сказав прийняти вправо, перевірили документи, почали шукати зброю, наркотики, запропонували поїхати до лікаря на огляд. Він був хворий, злий, хотів забрати побратима з вокзалу, а тому відмовився їхати до лікаря. Зазначив, що в подальшому його не відсторонили від керування транспортним засобом, він продовжив рух.

Доводи апеляційної скарги про незаконність зупинки ОСОБА_1 поліцейським на блокпосту під час дії воєнного стану є необґрунтованими.

Відповідно до Указу Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року з наступними змінами, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

З метою належного виконання заходів, передбачених Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а саме статей 31 та 32, поліцейський має право зупиняти транспортні засоби та вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Підлягають відхиленню як необґрунтовані також доводи апеляційної скарги в тій частині, що виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння були наслідком його стану здоров`я, а саме наявних у нього захворювань на туберкульоз легень та нейросифілісу.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 ( надалі- Інструкція) , встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, за змістом цієї норми, поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

При цьому суд враховує ту обставину, що працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки, які слугували підставою для попереднього висновку про перебування особи в стані наркотичного сп`яніння. Наявність або відсутність стану наркотичного сп`яніння могло бути підтверджено лише висновком лікаря-нарколога після проходження відповідного огляду, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до пунктів 3, 4 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до змісту протоколу, у ОСОБА_1 було виявлено наступні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей не реагують на світло; тремтіння пальців рук; сповільнена мова.

Вказані ознаки відповідають тим, які визначені в Інструкції, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення ОСОБА_1 про застосування такого превентивного заходу, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Одним із таких превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Таким чином, обов`язок повідомлення про причини застосування до особи превентивних поліцейських заходів виникає у випадку застосування таких превентивних заходів, тобто заходів попередження правопорушень.

Оскільки в даному випадку поліцейські здійснювали відеозапис з метою фіксації адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, а не з метою його попередження, є безпідставними посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не повідомили про здійснення відеофіксації.

Положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, не встановлюють обов`язку повідомляти особу про застосування засобів відеофіксації.

Твердження апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис змінювався або редагувався, а тому існують сумніви у його відповідності оригіналу не підтверджені відповідними доказами.

На вказаному відеозаписі зафіксовані процедура зупинки, виявлення ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння та відмова водія від проходження такого огляду, а тому він є належним та допустимим доказом по справі.

Відсутність в матеріалах справи акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, документів, які б свідчили про його передачу іншій особі не може слугувати підставою для висновку про відсутність в діях особи події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є правильними.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 23.06.2023 по 11.10.2023 (а.с. 31).

Доказів поважності причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання, яке було призначене на 24.11.2023, матеріали справи не містять.

При цьому ОСОБА_1 було надано можливість надати особисті пояснення в суді апеляційної інстанції, чим він і скористався.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , встановлено, що останній своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк