Справа № 739/437/24
Провадження № 3/739/264/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Новгород-Сіверський

Суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Кочура О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду справу, що надійшла від командира військової частини НОМЕР_1 , відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , командира бойової машини- командира відділення 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, РНОКПП НОМЕР_3 ;

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

28.01.2024 року близько 20 год.00 хв. знаходячись на бойовій позиції військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 біля АДРЕСА_2 , в умовах дії особливого періоду, виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння. У відповідності до приписів ст.1 Закону України «Про оборону» ст.1 ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Із аналізів значення термінів «мобілізація» та «демобілізація», наведених у ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» слідує, що особливий період закінчується після виконання у встановлені рішенням про демобілізацію строки всіх заходів демобілізації. У зв`язку з оголошенням рішення про часткову мобілізацію відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року №1126-VII, в Україні з 18.03.2014 року настав особливий період, який триває до теперішнього часу. Рішення про демобілізацію Президентом України не приймалось. Військові частини Збройних Сил України продовжують функціонувати в умовах особливого періоду. Таким чином молодший сержант ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.172-20 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, до матеріалів справи додана його заява в якій ОСОБА_1 просить розглянути справу за його відсутності, свою вину визнає. Суддя на підставі ст.268 КУпАП та достатніх наявних у матеріалах справи доказів, вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного висновку. Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 2 від 29.01.2024 року;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 №41 від 29.01.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 1,223‰;

- копією військового квитка ОСОБА_1 ;

- копією письмових пояснень ОСОБА_1 ;

- копією письмових пояснень ОСОБА_2 ;

- копією письмових пояснень ОСОБА_3 ;

- копією письмових пояснень ОСОБА_4 ..

За таких обставин, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненного правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення суддею не встановлено. Згідно ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення суддею не встановлено. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суддя дійшла висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, у межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5 Закону України «Про судовий збір», статтями172-20, 221, 283, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У разі несплати штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у випадку оскарження постанови не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для примусового виконання та стягнення штрафу в подвійному розмірі та витрат на облік правопорушення. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя О.О. Кочура