Житомирський апеляційний суд
Справа №935/2005/23 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Кушніренка Андрія Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 22.06.2023 о 15 год 26 хв в м. Коростишів по вул. Героїв Небесної Сотні керував мопедом Honda Dio в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, результат 1,04 проміле, з результатом водій не погодився, огляд проводився у Коростишівській ЦРЛ у встановленому законодавством порядку, проба позитивна 1,1 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. На його думку, судом першої інстанції не враховано, що керування ним транспортним засобом було викликано потребою надати першу медичну допомогу своєму сину, тобто він діяв у стані крайньої необхідності. Також вважає, що огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735. Зокрема, він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу без дотримання 20-ти хвилинного інтервалу між обстеженнями. Відеозапис свідчить, що він пройшов огляд у медичному закладі за допомогою приладу «Драгер» о 16 год. 02 хв., результат якого показав 1,57 проміле. В той же час у протоколі працівники поліції вказали, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тесту «Драгер» - 1,1 проміле. Проте матеріали справи не містять доказів проведеного огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер», який показав результат 1,1 проміле, зокрема, відсутня роздруківка технічного засобу, а процедура огляду не зафіксована на відео. Також вказав, що у закладі охорони здоров`я не було проведено повноцінний медичний огляд, відповідно до Інструкції, з визначенням порушення координації рухів, мовної здатності, вегетативно-судинних реакцій, а лише тестування за допомогою тестера «Драгер», якість і відповідність якого є сумнівною. Окрім того, вказав, що результат повторного тестування зафіксовано о 16 год. 25 хв, однак акт огляду складений о 16 год. 05 хв. Отже, вважає, що результати огляду є недійсними. Крім того вказав, що судом не було враховано, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не фіксує безперервно усі події, пов`язані з правопорушенням, а тому його не можна вважати належним і допустимим доказом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283,284 КУпАП.

Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 262252 від 22.06.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 22.06.2023 о 15 год 26 хв в м. Коростишів по вул. Героїв Небесної Сотні керував мопедом Honda Dio в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, проба позитивна - 1,04 проміле, з результатом огляду водій не погодився, огляд проводився у Коростишівській ЦРЛ у встановленому законодавством порядку, проба позитивна 1,1 проміле, чим порушив вимоги 2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2); роздруківкою тесту № 567 від 22.06.2023 на стан сп`яніння проведений за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, результат тесту становить 1,04 ‰ проміле (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів, складеним поліцейським (а.с.4); актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №40 від 22.06.2023, відповідно до якого в медичному закладі проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Алкотест 5510 від 22.06.2023 о 16-05 1,57 ‰, о 16-25 - 1,1 ‰, складеним лікарем-наркологом (а.с.33); висновком щодо результатів медичного огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 40 від 22.06.2023, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 804622 від 22.06.2023 (а.с.7); відеозаписом події з нагрудної камери працівника поліції та відеореєстратора службового автомобіля (а.с.15).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо складання висновку медичного огляду від 22.06.2023 № 40, з порушенням вимог, є безпідставними, враховуючи наступне.

Основою медичного висновку з питання станів, пов`язаних зі споживанням алкоголю, повинні бути дані всебічного медичного огляду. Після його завершення проводиться відбір повітря, що видихається або біологічних рідин організму для дослідження їх на наявність алкоголю. Порядок та методику проведення дослідження у медичному закладі визначає лікар закладу охорони здоров`я.

Зазначене узгоджується з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735.

Зі змісту Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3 до Інструкції) вбачається, що окрім використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, лікар, що проводить огляд, повинен зробити опис водія, котрий проходить огляд (зовнішній вигляд, поведінку); також лікар зобов`язаний зробити дослідження вегетативно-судинні реакції, рухову сферу; вказати відомості про останнє вживання алкоголю, наявність запаху алкоголю з рота тощо.

З наявного у матеріалах справи акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2023 № 40 та відеозапису фіксації обставин події вбачається, що лікарем, який проводив огляд ОСОБА_1 , були здійснені усі необхідні заходи та проведені дослідження з дотриманням наведених вище нормативно-правових актів, що регламентують порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Відсутність на відеозаписі даних про проведення повторного обстеження через 20 хвилин після первісного обстеження, не спростовує достовірність наявних в матеріалах справи акту огляду та висновку, якими підтверджується перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Даний факт було об`єктивно встановлено поліцейським як під час проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, так і лікарем у закладі охорони здоров`я.

Посилання на те, що матеріали справи не містять доказів проведеного огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер», який показав результат 1,1 проміле, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначений саме такий результат вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень щодо процедури огляду.

Доводи апеляційної скарги, що акт огляду складений о 16 год. 05 хв, а результат повторного тестування зафіксовано о 16 год. 25 хв, не впливають достовірність встановлених у ньому обставин та не викликають сумнівів у відповідності даного доказу.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання результатів огляду необ`єктивними та недійсними.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності зупинки транспортного засобу спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинка якого була обумовлена порушенням Правил дорожнього руху, про що було повідомлено ОСОБА_1 та останній ніяких заперечень з цього приводу, як і керування ним мотоциклом, не виказував. Крім того, факт зупинки та її законності підтверджується постановою серії БАД № 804622 від 22.06.2023, якою водія притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1.а, 30.2, 2.9, 3.2 ПДР і дана постанова є чинною (а.с.7).

Щодо доводів апеляційної скарги про вчинення правопорушення в умовах крайньої необхідності, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, який дав повну, неупереджену та детальну оцінку цій ситуації.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

В даному випадку дії ОСОБА_1 не можна вважати вчиненими в умовах крайньої необхідності, оскільки в ситуації, що склалася, ОСОБА_1 принаймні повинен був викликати швидку допомогу.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 . Даний доказ відповідає вимогам ст.251 КУпАП, а тому є належним і допустимим.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Галацевич