Справа №-613/1247/23 Провадження №-3/613/7/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Сеник О.С., за участю секретаря судового засідання Нагорної С.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Александрова Д.О., свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши в режимі відеоконференції матеріали, що надійшли від Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.07.2023 серії ААД № 012070, 28.07.2023 о 20 год. 20 хв. у с. Максимівка Богодухівського району Харківської області по вул. Харківській, 2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» водій ОСОБА_1 відмовився під відеозапис із застосуванням технічного засобу відеозапису нагрудної Body Cam № 5 та в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав у повному обсязі. Пояснив, що 28.07.2023 вони разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 поїхали з с. Горького у магазин, який розташований на заправці «Дніпронафта» у с. Максимівка. За кермом автомобіля був ОСОБА_5 , якого ОСОБА_1 навчав водінню. На заправці ОСОБА_1 купив і випив дві пляшки пива. Після цього ОСОБА_1 згадав, що у нього при собі немає паспорту та посвідчення водія, пішки пішов на блокпост і запитав у військових, чи зможе він проїхати через блокпост без документів. Військові викликали працівників поліції, для того, щоб встановити особу ОСОБА_1 .. Автомобіль ОСОБА_1 в цей час залишався на заправці, у ньому знаходився ОСОБА_5 .. Працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ані на блокпосту, ані в КНП «Богодухівська ЦРЛ», та склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Коли військові викликали поліцію, ОСОБА_5 , зрозумівши, що чекати доведеться довго, залишив місце події і поїхав додому на попутному транспорті. ОСОБА_1 вважає, що виклик поліції та складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставним та сталося у зв`язку з конфліктом, який виник у нього на заправці з військовими.

Захисник у судовому засіданні пояснив, що у спірній ситуації фактично водієм є ОСОБА_5 , який має певні навички водіння, але не отримав посвідчення водія. ОСОБА_1 навчав його керуванню автомобілем, при цьому, за кермом він не був. ОСОБА_1 не проїжджав через блокпост за кермом автомобіля, військові не зупиняли його на блокпосту, а фактично затримали його до приїзду працівників поліції, яких самі й викликали. Отже, ОСОБА_1 у спірних відносинах не є водієм, отже, не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не може бути притягнутий до відповідальності за цією нормою. Оскільки перед цим у ОСОБА_1 на заправці виник конфлікт з військовими, останні дали щодо нього неправдиві пояснення про те, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля. Вказав, що з дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського неможливо встановити особу, яка на ньому зображена, не вбачається, що це був саме ОСОБА_1 .. Також незрозуміло, ким є особа, яка ставить питання про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому, ОСОБА_1 або іншій особі, якій ставляться ці питання, не ставиться у вину керування транспортним засобом, не вказується, що ця особа є водієм. Відеозаписом не зафіксовано присутності свідків на місці події. Протокол про адміністративне правопорушення складено пізніше, ніж зроблено відеозапис. Отже, відеозапис не підтверджує тих обставин, які викладені у протоколі. Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не підтвердили обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях, наданих від їх імені працівникам поліції. Враховуючи викладене, вважає, що провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, показання свідків, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала, зокрема, транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст.266 КУпАП).

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (ч.4 ст.266 КУпАП).

Відповідно до пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 (далі по тексту - Порядок № 1103), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7 Порядку № 1103).

За приписами п. 8 Порядку № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні приписи містять пункти 2, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі по тексту Інструкція).

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 2.5 Правил дорожнього руху та частиною 1 статті 130 КУпАП, утворює відмова саме водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, дослідженим у судовому засіданні відеозаписом не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний відеозапис не охоплює моменту зупинки автомобіля ані військовослужбовцями, ані працівниками поліції.

Ним лише зафіксовано запитання одного чоловіка іншому, які саме алкогольні напої та в якій кількості він вживав, і чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або у наркоцентрі. При цьому, про керування транспортним засобом саме тією особою, якій були поставлені ці питання, не йдеться.

Крім того, з цього відеозапису неможливо встановити особу, яка на ньому зображена, зокрема, стверджувати, що цією особою був ОСОБА_1 .. Останній у судовому засіданні зазначив, що не може упізнати себе на відеозаписі.

Натомість, у судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив керування транспортним засобом, а допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що за кермом автомобіля ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_1 перебував саме він.

Так, свідок ОСОБА_5 пояснив, що є односельчанином ОСОБА_1 28.07.2023 близько 20 години вони разом із ОСОБА_1 поїхали з с. Горького, де вони проживають, до магазину, який знаходиться в с. Максимівка на заправці. За кермом був ОСОБА_5 , який навчався водінню, але не зміг здати іспит у зв`язку із припиненням прийняття іспитів у Богодухівському та інших найближчих територіальних сервісних центрах МВС України. ОСОБА_1 , який мав водійське посвідчення, знаходився на пасажирському сидінні поряд з водієм. Під час проїзду блокпоста у напрямку заправки документи у них не перевіряли. Коли вони приїхали на заправку, ОСОБА_1 зайшов у магазин, скупився. Коли він вийшов з магазину, поряд проходили військові, у ОСОБА_1 з ними зав`язалася суперечка. Військові викликали поліцію. Зрозумівши, що очікувати поліцію доведеться довго, а сам він керувати автомобілем не може, оскільки не має посвідчення водія, ОСОБА_5 залишив ОСОБА_1 з військовими та пішки пішов додому. Автомобіль ОСОБА_1 залишився на стоянці біля заправки.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пояснили, що не впізнають ОСОБА_1 та не можуть ані підтвердити, ані спростувати факт проїзду ОСОБА_1 через блокпост у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі ситуації трапляються на блокпосту досить часто. Свідок ОСОБА_2 підтвердив, що підпис у письмових поясненнях, наданих від його імені працівникам поліції, належить йому, але пояснення написані не ним власноручно.

Враховуючи викладене, свідками у судовому засіданні не підтверджено того, що ОСОБА_1 був затриманий під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, та не спростовано показань свідка ОСОБА_5 та пояснень ОСОБА_1 про те, що останній не був за кермом автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 у дату та час, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (28.07.2023 о 20 год. 20 хв.).

Так, з пояснень ОСОБА_1 та показань свідка вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 проїжджав через блокпост лише в одному напрямку, і при цьому ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля, а після того, як він вжив пиво на заправці, додому на автомобілі він уже не поїхав.

Іншими доказами, наявними в матеріалах справи, також не підтверджено факту керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння у дату та час, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, протокол серії ААД № 012070 від 28.07.2023 не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини ОСОБА_1 , а інші досліджені судом докази не підтверджують наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 як водія до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ дотримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (рішення у справах «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії, «Яношевич проти Швеції»).

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, - не доведено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене вище, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, п. 1 ч. 1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя О.С. Сеник