Справа №155/1337/24
Провадження №3/155/673/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 м. Горохів

Суддя Горохівського суду Волинської області Сметана В.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого формувальником ТзОВ «Горсталь», за ч.3 ст.126 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

До Горохівського районного суду Волинської області з відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №059976 від 04 серпня 2024 року вбачається, що 04 серпня 2024 року о 11 годині 18 хвилин в селі Холонів по вулиці Паркова, керував автомобілем марки ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами від 20 липня 2021 року, виконавче провадження №49603215 Горохівським ВДВС м.Горохів.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч.3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, суду пояснив, що не знав, що відносно нього Горохівським ВДВС встановлено обмеження у праві керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Частиною 2 статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Диспозицією ч.3 ст.126 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

В частині 10 статті 15 ЗУ «Про дорожній рух», визначено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вищенаведені норми чинного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що адміністративна відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП, наступає у разі встановлення факту керування транспортним засобом особою, стосовно якої державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Органом, який склав адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КУпАП, не надано жодних доказів існування постанови державного виконавця органу ДВС, якою би останньому було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Зокрема, долучені до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Відтак, будь-які докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого за ч.3 ст.126 КУпАП правопорушення, матеріали справи не містять.

Також, в матеріалах справи, відсутні докази які підтверджують факт, що ОСОБА_2 було відомо про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом.

Отже, основним та визначальним документом, який свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 с.126 КУпАП, є фактичне існування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З аналізу вищевказаної норми законодавства слід зробити висновок, що неможливо притягнути особу до відповідальності на підставі доказів, які викликають сумніви та, в свою чергу, не встановлюють беззаперечності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п.44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 , а суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не може здійснювати самостійний збір доказів винуватості особи, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.40-1, ч.3 ст.126, ст.ст.247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана