ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді Іванцової Н.К.,

За участю секретаря Березняк А.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонської області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Відповідно до обставин викладених у протоколі, ОСОБА_1 17.11.2023 р. о 20:50 годині в м. Херсон, по вул. Тіраспольська, 1, керував транспортним засобом БАЗ 22154, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та продуття алкотестеру Драгер відмовився на камеру. Чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений.

Адвокат особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 в судовому засіданні 04.03.2024 року зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом БАЗ 22154, вийшовши з автомобіля, він повідомив працівників поліції, що не є водієм, тому відмова від огляду на стан сп`яніння є законною та обґрунтованою. Транспортним засобом керував ОСОБА_3 , який також повідомив про це працівників поліції, проте ті не відреагували. Крім того, зазначив, що відповідно до Інструкції все спілкування працівниками поліції на нагрудну відеокамеру повинно бути записане безперервно.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 04.03.2024 року пояснив, що 17.11.2023 року приблизно о 22 годині він і ОСОБА_1 їхали до нього додому, на автомобілі БАЗ 22154. Зранку він мав відвезти вказаний транспортний засіб в Миколаїв. Також зазначив, що є військовослужбовцем, попросив ОСОБА_1 поїхати з ним, щоб показати дорогу, так як навігація не працювала, а місто Херсон він не знає. Вказав, що першим з поліцейським спілкувався він, назвав пароль, пояснив, що саме він був за кермом. Однак, представник поліції, наполягав, що за кермом був ОСОБА_1 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №114464 від 17.11.2023 р., в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

-рапорт;

-відеозапис з бодікамери представників поліції.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшов наступного.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №114464 від 17.11.2023 суду надано диск, який містить три відеозаписи. З першого відеозапису вбачається рух транспортного засобу БАЗ 22154, днз НОМЕР_1 . Інші два відеозаписи містять розмову між ОСОБА_1 та представниками поліції. В ході розмови ОСОБА_1 на питання представника поліції: «Чи буде він продувати алкотестер? Чи відмовляється він від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння?» неодноразово відповідав, що транспортним засобом не керував, тому для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння немає підстав.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Натомість, відеозаписи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять логічного початку та закінчення, складаються з декількох фрагментів, не відображають зупинку транспортного засобу БАЗ 22154, днз НОМЕР_2 . Крім того з фрагменту відеозапису, на якому відображений рух транспортного засобу БАЗ 22154, не можливо встановити, яка особа перебувала за кермом. Враховуючи вищевказані недоліки, відеозапис є неналежним доказом, оскільки ним не підтверджуються існування чи відсутність обставин, що мають юридичне значення у справі.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Проте, матеріали адміністративної справи не містять жодного належного доказу який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки адміністративне стягнення не накладається, відсутні підстави для стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, суд,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

СуддяН. К. Іванцова