Справа № 450/5568/23 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 33/811/491/24 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю захисника - адвоката Гриневича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Гриневича М.М. на постанову судді Пустомитівськоого районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівськоого районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 29.10.2023 близько 11 год. 44 хв. в с. Лисиничі на вул. Бусковій, 1, Львівського району Львівської області керував транспортним засобом Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому порядку з використанням технічного засобу Драгер №ARHK-0114, тест № 1612. Результат тесту - 0,47‰.

На постанову судді захисник Гриневич М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Окрім цього, апелянт звертає увагу на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, відео складається з частин та з нього не вбачається інформація, відображена у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо факту керування транспортним засобом, наявності ознак сп`яніння чи слідів ДТП на авто.

На переконання захисника, рапорт поліцейського не може слугувати доказом у справі в розумінні ст. 251 КУпАП.

Стверджує, що національним законодавством не передбачено максимального рівня вмісту алкоголю в крові та у повітрі, що видихається, з урахуванням положень Конвенції про дорожній рух, відповідно до якої вміст алкоголю не може перевищувати 0,25 мг у повітрі, що видихається (або 0,5 ‰), та, відповідно, вміст алкоголю 0,47 ‰ не може вважатися станом алкогольного сп`яніння.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про поважні причини неявки суду не повідомив.

Захисник ОСОБА_2 підтримав подану ним апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. Розгляд справи просив проводити без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника Гриневича М.М., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 568218 від 29.10.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

роздруківкою алкотестера «Драгер», відповідно до якої за результатами огляду ОСОБА_1 , такий перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 0,47‰ (а.с. 1);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведено у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, порушення координації рухів; за результатами огляду ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат - 0,47‰. ОСОБА_1 з результатами огляду погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 4);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції № 470393, № 470019, на якому зафіксовано, як працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування із ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підозра, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду - 0,47 ‰. (а.с. 3);

рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області Миколи Зубика від 29.10.2023 (а.с. 5);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8037103 від 29.10.2023, відповідно до якої водій ОСОБА_1 29.10.2023 о 11 год. 45 хв., керуючи ТЗ під час зупинки працівниками поліції не увімкнув світловий покажчик аварійної зупинки, чим порушив п.9.9 б ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 125 КУпАП (а.с. 6).

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 як під час проходження огляду, так і під час зачитування поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення не вказував, що не керував автомобілем.

Окрім цього факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8037103 від 29.10.2023, відповідно до якої водій ОСОБА_1 29.10.2023 о 11 год. 45 хв. керував транспортним засобом Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив ПДР, за що на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Що стосується доводів апелянта про те, що рапорт поліцейського є неналежним доказом, апеляційний суд зазначає, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівника про певну послідовність дій працівника поліції при оформленні ним протоколу про адміністративне правопорушення, та не є самостійним та беззаперечним доказом винуватості особи.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що оцінка доказів, в тому числі й рапорт поліцейського, згідно з вимогами ст. 252 КУпАП здійснюється суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, при цьому керуючись законом і правосвідомістю. За наведеного, рапорт поліцейського, який не суперечить іншим матеріалам справи та узгоджується з ними, такий правомірно взято до уваги суддею.

Твердження захисника про те, що результат 0,47 ‰ не є станом алкогольного сп`яніння відповідно до норм міжнародного права, зокрема Віденської конвенцію про дорожній рух, яка з урахуванням Конституції України, Закону України «Про міжнародні договори України» має пріоритет над нормами національного права, не спростовують зазначеного висновку судді з огляду на таке.

Стаття 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 8 листопада 1968 року) з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 1 травня 1971 року, містить норму, згідно з якою в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Проте зазначена норма вказаної Конвенції за суттю є рекомендаційною та не встановлює мінімального рівня алкоголю у крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. При цьому Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші ніж 0,25 ‰ у повітрі. Зокрема, в Україні встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Пустомитівськоого районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах