ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/311/24Головуючий у 1-й інстанції Лелик О.М.
Провадження № 33/817/625/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.2 Ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Вербицького О.Р.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 р.,

в с т а н о в и в:

Постановою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 25.06.2024 о 23 год. 13 хв. у м. Підгайці на вул. Шевченка керував транспортним засобом Део Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка вимова, різкий запах алкоголю з рота, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився на запис з нагрудних камер поліцейського, будучи особою, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вважає дану постанову суду першої інстанції такою, що не відповідає вимогам законодавства, а також винесена з грубим порушенням вимог матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що відсутні докази зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_1 , а також відсутні докази руху чи роботи двигуна вказаного автомобіля.

Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , однак працівник патрульної поліції не прийняв та не перевірив пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом.

Вказує, що у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутні номер та дата складання, а також до процедури не було залучено двох свідків, з поставленням поліцейським власноручно відмітки про відмову від проходження огляду ОСОБА_1 .

Зазначає, що у матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 в медичний заклад від 25.06.2024 року складене поліцейським ОСОБА_2 без участі ОСОБА_1 , та без висловлення усної вимоги останньому про необхідність пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано тип та марку технічних засобів на які здійснювався відеозапис, а також не вірно вказано марку транспортного засобу та не вказано конкретної адреси складання протоколу.

Звертає увагу на висновок експерта № СЕ-19/120-24/8944-ФП від 06.08.2024 року, згідно якого вбачається, що встановити чи перебував зображений транспортний засіб Daewoo Lanos у рухомому чи нерухомому стані не видається можливим, оскільки вказаний транспортний засіб перебуває на значній відстані від об`єктиву пристрою запису, фіксація відбулась в темну пору доби, кадри відео зображення мають низьку деталізацію елементів зображень, а також пристрій запису знаходиться в зображеному транспортному записі, який перебуває в русі, через це не можливо визначити будь-які точки (орієнтири, межі) для встановлення у якому стані перебував вищевказаний транспортний засіб.

Просить скасувати постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Вербицького О.Р., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 р. ізакрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 162413, ОСОБА_1 25.06.2024 о 23 год. 13 хв. у м. Підгайці на вул. Шевченка керував транспортним засобом Део Ланос д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка вимова, різкий запах алкоголю з рота, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, від підпису відмовився.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказано марку транспортного засобу та не вказано конкретної адреси складання протоколу, апеляційний суд враховує, однак вважає такі недоліки не є суттєвими та такими, що впливають на суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі на незазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про технічний засіб на який здійснено фіксацію даного правопорушення, що на думку апелянта, унеможливлює використання вказаного запису як доказу скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №162413 в графі «до протоколу додаються» зазначено відеозапис з автомобільного реєстратора та з нагрудних камер.

Слід також зазначити, що ч.3 ст. 283 КУпАП передбачає необхідність зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) саме в постанові по справі про адміністративне правопорушення, а не в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тму, доводи апелянта стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення складався без застосування технічних засобів відеозапису та за відсутності двох свідків також є необгрунтованими оскільки працівниками поліції здійснювалась відео фіксація та долучено вказаний відеозапис до матеріалів справи, тому участь свідків при наявності відеофіксації не є обов`язковою.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом , встановлено, патрульна машина поліцейських рухається вздовж вул. Шевченка у м. Підгайці, попереду видніється автомобіль марки Daewoo Lanos, з авто водій не виходить, лише відчиняються передні двері пасажира. Після цього працівники патрульної поліції підійшли до вказаного транспортного засобу та побачили, що на сидінні для водія водій відсутній, а ОСОБА_1 сидить на пасажирському місці автомобіля, власником якого є саме він.

Окрім цього, на запитання поліцейського Хто керував автомобілем? Мартинюк відповів: Сама їхала, та заперечуючи факт керування ним транспортним засобом, не називаю особу, яка потенційно, за його версією, могла керувати цим транспортним засобом.

Також, відеозаписом зафіксовано як працівниками патрульної поліції було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу та повідомлено водієві наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

В подальшому, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній відмовився.

На пропозицію працівників поліції проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній проігнорував.

Доводи апелянта про те, що працівник патрульної поліції видав направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 без участі останнього, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Метою оформлення направлення на огляд водія транспортного засобу є проходження водієм у відповідному закладі охорони здоров`я огляду з метою виявлення стану його сп`яніння у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з результатами такого огляду.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в тому числі в медичному закладі, тому відсутність фіксації вручення йому направлення на медичний огляд не свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, а досліджені судом докази, у їх сукупності в повному обсязі підтверджують те, що працівниками поліції пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема і в медичному закладі, а також відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого у працівників поліції були підстави вважати, що саме він керував транспортним засобом і перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку Тому, зазначена вище вимога поліцейського, є законною і обґрунтованою, а водій, в порушення вимоги п. 2.5 ПДР України, відмовився таку вимогу виконати.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначений номер спеціального технічного засобу, оскільки в акті огляду зазначений технічний прилад, а саме газоаналізатор «Alcotest Drager 6820».

Щодо незазначення в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів дати складання акту, то необхідно зазначити, що такий бланк затверджений як Додаток 2 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 10 розділу ІІ), затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 і в ньому не передбачено графи дата.

Доведи апелянта щодо результатів проведеної експертизи № СЕ-19/120-24/8944-ФП від 06.08.2024 року, яку він долучив до апеляційної скарги, то її результати не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Такі висновки місцевого суду базуються на доказах, які з достатньою повнотою дають підставу стверджувати, що саме ОСОБА_1 , у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, і відмовився на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Постановою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим його дії, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 162413 від 25.06.2024 року, правильно кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя