Справа № 944/7046/23
Провадження №3/944/207/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Матвіїв І.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №016996 від 28.10.2023, 28 жовтня 2023 року о 22 год 15 хв ОСОБА_1 , на а/д Шкло-Старичі поворот на с.Воля Старицька Яворівського району Львівської області керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова серія БАБ №193635 від 07.07.2023 року).

За таких обставин працівники Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області кваліфікували дії ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки на їх думку він порушив п.2.1 (а) «Правил дорожнього руху» України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину заперечив, зазначив, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази того, що він керував автомобілем марки 28 жовтня 2023 року о 22 год 15 хв. Так, згідно наданих суду записів із нагрудних боді камер поліцейських не вбачається, що вказаний автомобіль під його керуванням нібито рухався, а наявний лише запис розмови поліцейських, на якому він заперечує факт керування.

Просить суд адміністративну справу про вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП щодо нього закрити за відсутністю складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

На підтвердження зазначених обставин до суду надано рапорт поліцейського, копія протоколу про адміністративне правопорушення, довідку адмінпрактики та відеофіксацію.

Диспозиція ч.5 ст.126 КУпАП визначає, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Отже, визначальним для притягнення до адміністративної відповідальності особи за ч.5 ст.126 КУпАП, є ознака повторності правопорушення, склад, якого в даному випадку передбачено в ч.4 ст.126 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять достатніх доказів на підтвердження того, що останній, керував транспортним засобом.

Як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, працівниками поліції транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 не зупинявся, а також неможливо встановити факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Крім того, до матеріалів справи додано довідку інспектора САП Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 02.11.2023, згідно з якою ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, однак відсутні відомості про обізнаність та вручення зазначеної постанови ОСОБА_1 , відсутні дані про оскарження чи не оскарження даної постанови. Крім того, її наявність не може бути єдиним та безперечним доказом винуватості особи.

Також, долучений до протоколу рапорт поліцейського не визнається як допустимий доказ, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 №747, рапорт належить до внутрішніх документів.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

В матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення недостатньо доказів, як події, так і складу правопорушення, передбаченого ч 5 ст.126 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст.4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст.7 КУпАП).

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів справи долучено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Таким чином, вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є недоведеною.

Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки суду не надано достатніх доказів, які б дійсно підтвердили саме факт керування останнім транспортним засобом.

Керуючись ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Матвіїв