14.02.2024 Справа № 756/1345/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/1345/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2024 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 ),

за ст. 124 КУпАП,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №727957 вбачається, що 19.01.2024 о 12:45 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки FIAT 500L (д.н.з. НОМЕР_1 ) по просп. Володимира Івасюка, 6а у м. Києві, під час руху не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та не надала переваги в русі транспортному засобу LAND ROVER RANGE ROVER (д.н.з. НОМЕР_2 ), який наближався з правого боку, де черговість проїзду не обумовлена ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення, чим порушила вимоги пунктів 2.3.б) та 10.11. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненому заперечила та пояснила суду, що 19.01.2024 приблизно о 12:45 вона, керуючи транспортним засобом марки FIAT 500L (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухалася від МЦ «Медіком» з метою виїзду на просп. Володимира Івасюка зі швидкістю руху приблизно 15-20 км/год. На тій ділянці дороги перед виїздом на просп. Володимира Івасюка наявне нерегульоване перехрестя з рівнозначною під`їздною дорогою, яка веде повз житлових будинків, цю дорогу та просп. Володимира Івасюка розділяє зелена зона.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя з рівнозначною під`їздною дорогою, вона знизила швидкість, для того, щоб переконатися у відсутності автомобілів, які наближалися до перехрестя з правого боку, і в якусь мить у праву сторону її траснпортного засобу в`їхав автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER, який рухався прямо по тій під`їздній дорозі, яка за перехрестям продовжувалася дещо лівіше. При цьому зазначила про те, що огляд під`їздної дороги при наближенні до перехрестя є утрудненим, оскільки ця під`їздна дорога запаркована транспортними засобами в напрямку руху до нерегульованого перехрестя: ліворуч (зі сторони житлових будинків) автомобілі запарковані перпендикулярно бордюру аж до самого перехрестя, праворуч (зі сторони проспекта В.Івасюка) - паралельно. Крім того під`їзна дорога не має дорожньої розмітки, а тому водії здійснюють її поділ умовно для кожного напрямку руху з урахуванням ширини проїзної частини, габаритів транспортних засобів та безпечного інтервалу для руху між ними й таким чином рухаються по під`їздній дорозі та через перехрестя відповідно до смуги руху для кожного напрямку руху. Водночас, автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER рухався в напрямку рівнозначного перехрестя впритул транспортних засобів, які були запарковані перпендикулярно бордюру, тобто всупереч установленому в Україні правостороннього руху транспортних засобів.

Долучивши фотознімки з місця дорожньо-транспортної пригоди та флеш-носій із відеозаписом події, що мала місце 19.01.2024, просила закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно неї на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також матеріали, надані ОСОБА_2 в судовому засіданні, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 цього Кодексу).

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; у пункті 26 - на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність, яка настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Згідно пункту 1.2. Правил дорожнього руху в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

Пункт 1.3. Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4. Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.3.б). Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно пункту 10.11. Правил дорожнього руху в разі, коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Відповідно до пункту 11.1. Правил дорожнього руху кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Так, приймаючи рішення у цій справі, судом досліджено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №727957 від 19.01.2024 стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП;

- схему місця ДТП від 19.01.2024, де зафіксовано місце зіткнення, а також механічні пошкодження, які отримали транспортні засоби: - FIAT 500L - переднє праве крило, права блок фара, капот, передні праві двері, диск, передній бампер; - LAND ROVER RANGE ROVER - передній бампер, решітка, номерний знак, рамка номерна;

- письмові пояснення водія ОСОБА_2 від 19.01.2024, які є аналогічними тим поясненням, які були надані в судовому засіданні;

- письмові пояснення водія ОСОБА_3 від 19.01.2024;

- фотознімки з місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2024, на яких зафіксовано: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода; розташування транспортних засобів, причетних до ДТП, їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; місце зіткнення та сама проїжджа частина;

- відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження, отриманого на адвокатський запит від салону краси Backstage Obolon (вул. В.Івасюка, 6а, Київ), де зафіксовано рух транспортних засобів та обстановку та обставини дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2024.

Водночас, відповідно до ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій автомобіля марки FIAT 500L ОСОБА_2 порушила вимоги пункту 2.3.б) Правил дорожнього руху, який встановлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також пункту 10.11. Правил дорожнього руху, який передбачає, що у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Водночас, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципом презумпції невинуватості, суд вважає, що патрульними поліцейськими не надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 порушила вимоги пунктів 2.3.б) та 10.11. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До такого висновку суд приходить з огляду на дорожню обстановку, що склалась на дорозі в момент дорожньо-транспортної пригоди, що зафіксовано працівниками поліції в схемі місця ДТП, а також з огляду на пояснення ОСОБА_2 , наданих як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і під час судового розгляду справи, які є аналогічними, та з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, які зафіксовано на відеозаписі з місця дорожньо-транспортної пригоди, долученого останньою в ході судового розгляду, який є об`єктивним доказом у справі та на якому зафіксовано як рух і момент зіткнення транспортних засобів так і дії водіїв, що передували зіткненню, також на долучені до справи фотознімки з місця ДТП.

Вказані докази дають підстави стверджувати про наявність сумнівів у достовірності даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

З огляду на те, що суду не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки FIAT 500L (д.н.з. НОМЕР_1 ), усупереч вимог Правил дорожнього руху під час руху не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою та не надала переваги в русі транспортному засобу LAND ROVER RANGE ROVER (д.н.з. НОМЕР_2 ), який наближався з правого боку, де черговість проїзду не обумовлена Правилами дорожнього руху, що підлягає обов`язковому встановленню в такій категорії справ про адміністративне правопорушення, в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь особи, котра притягається до відповідальності, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому суд приходить до висновку, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП слід закрити за відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 7, 245, 247, 251-252, 255, 280, 283-285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В. Касьян