Справа № 742/404/24 Головуючий у 1 інстанції Ільченко О. І.
Провадження № 33/4823/291/24
Категорія - ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Місцевим судом встановлено, що 12 січня 2024 року о 20 год 22 хв, по вул. Шевченка у с. Замістя, Прилуцького району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Colt, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, згідно протоколу серії ААД №004864 від 12.01.2024 вбачається, що 12 січня 2024 року в 20:28 год., по вул. Шевченка, 44 в с. Замістя, Прилуцького району, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Colt, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка була подана за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення місцевим судом було розглянуто без його участі, про час та місце розгляду справи за місцем проживання він належним чином не повідомлявся.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник повторно не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому, захисник Панасенко А.М. надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Як слідує зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 оспорює постанову місцевого суду лише в частині визнання його винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №004828 від 12.01.2024, ОСОБА_1 , 12 січня 2024 року о 20 год. 22 хв., по вул. Шевченка в с. Замістя, Прилуцького району, керував транспортним засобом Mitsubishi Colt, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів поліцейськими було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому останній не заперечував, що вживав спиртні напої. У зв`язку з цим, поліцейські запропонували йому пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, проте він вагався та не давав конкретної відповіді. На запитання поліцейського, чи бажає пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» - ОСОБА_1 категорично відмовився; чи бажає пройти огляд в медичному закладі - відповів «мабуть ні». Після цього, працівником поліції було роз`яснено водію наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 просив не складати відносно нього протокол та неодноразово пропонував поліцейським 100 доларів США.

Апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, до того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Отже, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього захисту слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Твердження апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку з тим, що він не отримував повістку про час і місце розгляду справи та розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є непереконливими.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, та достеменно знав про судове засідання, призначене на 12.02.2024 року, оскільки повістку про виклик до суду отримав особисто (а.с.11).

Отже, ОСОБА_1 умисно ухилився від явки до суду, затягуючи таким чином строки розгляду справи з метою уникнення накладення адміністративного стягнення.

Також, апеляційним судом ураховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судом були вчинені всі необхідні дії для сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний