Справа № 450/5893/23 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/286/24 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 536 грн 80 коп.

Згідно з постановою судді, 29 листопада 2023 року о 02 год. 00 хв. в с. Сокільники на автодорозі Львів Пустомити - Меденичі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Медичний огляд проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком лікаря №002824. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскаржувану постанову апелянт вважає необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що судове засідання незаконно було проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Жодних повісток йому не направлялось, про дату та час судового засідання інформації надано не було. В матеріалах справи відсутні докази отримання ним повістки. Вказує, що про факт винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо 25.01.2024 після розміщення відповідної інформації (повного тексту постанови) на веб-порталі «Єдиний державний реєстр судових рішень».

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що внаслідок відсутності повідомлення про судове засідання він був незаконно позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права.

Стверджує, що він не вчиняв будь-якого порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, відтак в працівників поліції не було законних підстав для зупинки транспортного засобу. Всі наступні вимоги поліцейських водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи щодо нього не можуть виступати належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та фактично проігнорував докази невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції. Протокол про адміністративне правопорушення складено о 02:45 год., в якому вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 02:00 год. Натомість з відеозапису з боді-камери 1122 працівника поліції вбачається, що час та місце події відображаю ться як 29.11.2023 02:57:05. Окрім цього, дані протоколу також не відповідають акту огляду та висновку лікаря медичного закладу. Відповідно до чеку спецзасобу «Драгер», місцем та часом застосування такого є с. Сокільники, автодорога Львів-Пустомити, 01:59 год. 23.11.2023 року. В протоколі про адміністративне правопорушення не вказується про застосування спецзасобу «Драгер», що дає право вважати такий доказ недопустимим. Натомість висновок лікаря складено о 02:19 год., що суперечить даним відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Апелянт зазначає, що на відеозаписах не зафіксовано явних ознак сп`яніння, такі ознаки не описані в протоколі, а направлення на медичний огляд є неправомірним.

У судове засідання 15 березня 2024 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явився, від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі за межами міста Львова. Вказане клопотання було задоволено судом, а розгляд справи відкладено на 29 березня 2024 року. Втім, у судове засідання 29 березня 2024 року ОСОБА_1 також не з`явився, у день проведення судового засідання останній скерував до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з перебуванням у відпустці за межами міста Львова.

З огляду на те, що розгляд справи за заявою сторони захисту апеляційним судом відкладався на іншу дату, доказів, які підтверджують поважність цих неявок суду жодного разу не надано, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Враховуючи, що розгляд справи суддею суду першої інстанції було проведено у відсутності ОСОБА_1 , з метою дотримання його права на захист, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо Шостака ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №654000 від 29 листопада 2023 року, згідно з яким 29 листопада 2023 року о 02 год. 00 хв. в с. Сокільники на автодорозі Львів Пустомити - Меденичі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Медичний огляд проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком лікаря №002824.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, від надання пояснень по суті порушення відмовився згідно зі ст. 63 Конституції України. Крім цього, ОСОБА_1 було роз`яснено його процесуальні права, після чого останній без жодних зауважень та заперечень підписав вказаний протокол про адміністративне правопорушення у відповідних графах.

Так, відповідно до п.п. 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як слідує з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 спочатку пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», результат огляду 1,28‰ (а.с. 2).

Втім, ОСОБА_1 висловив незгоду з результатами огляду, через що йому запропонували пройти огляд у медичному закладі, на що останній погодився.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №002824, виданого 29 листопада 2023 року лікарем-наркологом КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5).

Викладені у протоколі та висновку щодо результатів медичного огляду обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 , зокрема, пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, за результатами якого він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Наведеним підтверджується факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, не ґрунтуються на вимогах закону доводи про те, що незазначення у протоколі результатів застосування приладу «Drager» є підставою для визнання цього протоколу недопустимим доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Як уже зазначалося, огляд на стан сп`яніння проводиться двома способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я. Особа, яка підлягає освідування, вправі на власний розсуд вибрати будь-який із цих способів.

Водночас, законодавець передбачив, що особа, яка пройшла огляд на місці зупинки транспортного засобу, може не погодитись з результатами такого огляду. У цій ситуації вона вправі пройти огляд у медичному закладі, що і було зроблено ОСОБА_1 .

Тобто підставою для складення протоколу щодо (у цьому випадку) ОСОБА_1 за фактом порушення ним п. 2.9а ПДР, є саме висновок лікаря КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_2 , адже з результатами приладу «Drager» ОСОБА_1 не погодився.

Таким чином, працівниками поліції у протоколі серії ААД №654000 від 29 листопада 2023 року правильно викладено суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , згідно з якою факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння встановлений висновком лікаря медичного закладу.

При цьому доводи стосовно незначних розбіжностей у часі вчинення правопорушення, проходження огляду на місці зупинки і складення протоколу з наявним у матеріалах справи відеозаписом до уваги апеляційним судом не беруться, оскільки такі не спростовують вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Покликання апелянта на те, що зупинка транспортного засобу під його керуванням була здійснена протиправно через відсутність у матеріалах справи доказів правомірності такої зупинки, апеляційний суд відхиляє та звертає увагу на таке.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 8 липня 2020 року, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Перепустка - це виданий комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, які керують транспортними засобами, дозвіл на перебування в певний період доби на території, де запроваджено комендантську годину.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується зі статтями 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, за вказаних обставин, зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними, оскільки правопорушення ОСОБА_1 було вчинено о 02 год. 00 хв.

Апеляційні доводи про те, що на відеозаписі не зафіксовано явних ознак сп`яніння, не ґрунтуються на вимогах закону, адже ОСОБА_1 був безпосереднім учасником, а не стороннім очевидцем події, а тому не може об`єктивно оцінити себе зі сторони. Крім цього, перевірка наявності ознак сп`яніння у водіїв належить виключно до повноважень працівників поліції.

Покликання ОСОБА_1 на те, що представлений працівниками поліції відеозапис є неналежним доказом не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Щодо доводів про те, що наявний відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеозапису, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а саме: КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень».

Не спростовують висновків судді суду першої інстанції і покликання на розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , а доводи про те, що він не був повідомлений про судові засідання, є безпідставними.

Зокрема, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 ознайомився з такими 6 грудня 2023 року, що стверджується відповідною розпискою (а.с. 11). Про судове засідання, призначене на 5 січня 2024 року ОСОБА_1 був повідомлений під час ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 14).

Про судове засідання, призначене на 18 січня 2024 року, ОСОБА_1 було повідомлено належним чином, що стверджується довідкою про доставку повідомлення у «Viber» (а.с. 15, зворот). Крім цього, ОСОБА_1 17 січня 2024 року подавав клопотання про відкладення судового засідання (а.с. 12) та про обґрунтування своєї правової позиції (а.с. 16-18).

При цьому апеляційний суд не вбачає жодних порушень у результатах розгляду заявленого порушником клопотання, адже задоволення клопотань сторони захисту, у тому числі і щодо відкладення розгляду справи, є правом, а не обов`язком суду.

Водночас, апеляційний суд бере до уваги, що правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не входить до переліку адміністративних правопорушень, визначених ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

За таких обставин, доводи апелянта про порушення його права на захист свого підтвердження не знайшли.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскарженій постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу останнього без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк