Справа № 367/6905/23 суддя в І-й інстанції Кравчук Ю.В.
Провадження № 33/824/1496/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 березня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Щиголя Володимира Валерійовича на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2023 року серії ААД №483491 31 серпня 2023 року о 22 годині 40 хвилин, в смт. Коцюбинське, Київської області, на перехресті вул. Сонячна - вул. Бакала, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний персональний відеорегістратор, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 ( сімнадцять тисяч) гривень та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) коп.

Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина у вчиненні зазначеного правопорушення є доведеною зібраними у матеріалах справи доказами.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Щиголь В.В. подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Щиголь В.В. вказує про те, що в оскаржуваній постанові суд не звернув уваги на доводи захисника щодо того факту, що працівником поліції завідомо складено направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я, який не проводить таких оглядів. ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції щодо запаху алкоголю в автомобілі та вказував, що причиною цього був нетверезий пасажир якого останній підвозив. На місці зупинки поліцейськими не було чітко запропоновано ОСОБА_1 провести огляд на стан сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів «Drager Alkotest 6810». Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції не навів чітких та зрозумілих доводів в обґрунтування вини ОСОБА_1 , адже сам по собі факт зупинки автомобіля та відмова водія від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Щиголя В.В. та вивчивши доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд дотримався вищезазначених вимог закону та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 31 серпня 2023 року о 22 годині 40 хвилин, в смт. Коцюбинське, Київської області, на перехресті вул. Сонячна - вул. Бакала, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний персональний відеорегістратор, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом на цифровому носії з місця події, на якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в медичному закладі.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Щиголь В.В. вказував, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати для огляду до закладу охорони здоров`я, який не проводить таких оглядів.

Апеляційний суд відхиляє зазначені доводи, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову пройти огляд на стан сп`яніння. З відео, яке долучено до матеріалів справи вбачається, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була безумовною, що включало відмову від проходження огляду як на місці зупинки так і в медичному закладі. Вказана відмова ніяким чином не пов`язана з тим, що ОСОБА_1 не погоджувався їхати саме в запропонований медичний заклад, а, відтак, пропозиція поліцейського проїхати в медичний заклад, який вже не здійснює функцій з огляду водіїв на стан сп`яніння ніяким чином не впливає на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги в частині, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції щодо запаху алкоголю в автомобілі та вказував, що причиною цього був нетверезий пасажир якого останній підвозив, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, виявивши запах алкоголю в салоні автомобіля, у працівника поліції були підстави вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння. З наданого суду відео вбачається, що поліцейський відреагував на пояснення ОСОБА_2 , в частині, що запах в автомобілі є від пасажира, якого він підвозив і який вживав алкоголь.

Саме у зв`язку з цим поліцейський і запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, вказавши, що вказаний тест може підтвердити, що він не перебуває в стані сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився проходити такий огляд.

При цьому, пропозиція поліцейського пройти огляд була достатньо чіткою для розуміння. З відео, що долучено до справи видно, що ОСОБА_1 правильно зрозумів пропозицію поліцейського та надав чітку відповідь, що він відмовляється проходити огляд, оскільки не вживав алкоголю. З огляду на це, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині, що поліцейськими не було чітко запропоновано ОСОБА_1 провести огляд на стан сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів «Drager Alkotest 6810».

Також, є не обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині, що поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 порядок застосування спеціального технічного засобу. Оскільки ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду в будь-який спосіб, не роз`яснення останньому правил користування алкотестером, правового значення не має, оскільки не впливає на наявність в діях особи, яка відмовилась від проходження огляду, складу правопорушення, яке є закінченим з моменту висловлення відмови.

В даному випадку роз`яснення водієві вказаних правил має сенс у випадку, коли особа погоджується виконати вимоги п. 2.5 правил та пройти огляд на стан сп`яніння. В іншому випадку відсутня потреба в обізнаності особи з даними правилами, з огляду на відсутність можливості і бажання їх застосування.

За таких обставин, працівниками поліції на відеокамеру було зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого правомірно складено протокол щодо порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Місцевий суд надав належну оцінку зазначеним діям ОСОБА_1 та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Щиголя В.В. з приводу відсутності в діях його підзахисного ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції доказів у справі про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень місцевим судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б мали своїм наслідком скасування постанови, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані, а, відтак, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Щиголя Володимира Валерійовича залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв