П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2024 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: в матеріалах справи відсутній,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

14.11.2023 о 09:21 год на 78 км автодороги М-05 зі сполученням Київ-Одеса водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21103» з д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager 7510, ARLM-0372, результат 0,79 проміле, тест № 891. Від проходження огляду в медичному закладі водій категорично відмовився під час безперервної відео фіксації на бодікамери Motorolla № 477705, 477077. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 425040 від 14.11.2023 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 викликався до суду для участі у розгляді справи на 04.01.2024 та 25.01.2024 шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, що була вказана ним безпосередньо при його складанні протоколу про адміністративне правопорушення, однак в судове засідання не прибув.

Зважаючи на те, що від ОСОБА_1 заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а також на те, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, розгляд справи проводиться за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Люшенко Д.І. всудове засідання також не прибув, натомість надіслав на електронну адресу суду клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Клопотання обгрунтовує тим, що його довіритель є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 та здійснює заходи щодо забезпечення оборони України, захисту інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Станом на 25.01.2024 пояснення, які були надані йому його довірителем дозволяють прийти до висновку, що він будучи усвідомленим про адміністративну відповідальність діяв у межах крайньої необхідності, а саме завозив побратима по військовій службі до місця служби так як він пропустив автобус для того, щоб доїхати в частину.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, клопотання захисника Люшенка Д.І., дійшов наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно із п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протокол про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

Попри невизнання своєї винуватості, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 425040 від 14.11.2023, у якому викладено фактичні обставини вчинення правопорушення;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого водія ОСОБА_1 направлено до КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4», однак відомості про проходження огляду в направленні відсутні, оскільки огляд не проводився;

роздруківкою із технічного приладу " Alcotest 7510 ARLM-0372 " від 14.11.2023, згідно якої результат становить 0,79 проміле алкоголю у видихуваному повітрі;

актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, результат огляду на стан сп`яніння - 079 проміле;

розпискою ОСОБА_2 від 14.11.2023, відповідно до якої він зобов`язується забрати автомобіль «ВАЗ 21103» з д.н.з. НОМЕР_2 та зобов`язується доставити його за адресою: м. Київ, вул. Шевченка, 34, а водія не допускати до керування ним;

відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 425040 від 14.11.20233, який підтверджує обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, на переглянутому в судовому засіданні відеозаписі, а саме на відефайлі під назвою «clip-0» відеозапис із бодікамери № НОМЕР_3 зафіксовано як 14.11.2023 о 09:21 год працівники поліції зупинили транспортний засіб «ВАЗ 21103» з д.н.з. НОМЕР_2 та підходять до автомобіля, попросили водія вийти з нього, тому що із салону авто різкий запах алкоголю. О 09:22 год поліцейських попросив зробити на нього видих, запитав у водія чи він вживав алкогольні напої, тому що від нього дуже різкий запах алкоголю, на що останній відповів, що не вживав. О 09:23 год поліцейський повідомив, що ведеться повна фіксація та запропонував пройти огляд, на що водій погодився. Вибравши мундштук, водій перевірив його упакування на герметичність та передав поліцейському, який о 09:24 год помістив його до приладу Драгер, здійснивши його прогрів та перевірку на чистоту, о 09:26 год водій дує у прилад, результат 0,79 проміле. На запитання поліцейського водій відмовився проходити огляд у медичному закладі та погодився з результатом огляду, повідомив, що алкоголь вживав вчора. О 09:27 год водієві роз`яснено ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та повідомлено, щоб він шукав тверезого водія, та на нього будуть складено протокол та відповідні матеріали до нього. О 09:45 год водія ознайомлюють із складеним протоколом, він його підписує та інші документи до протоколу. На відефайлі під назвою «clip-2» відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля зафіксовано факт керування та рух транспортного засобу «ВАЗ 21103» з д.н.з. НОМЕР_2 .

Суддею встановлено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 було проведено у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008.

Клопотання адвоката Люшенка Д.І. про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з вчинення дії собою в стані крайньої необхідності не підлягає до задоволення, в зв`язку з тим, що суд не погоджується із доводами сторони захисту в тому, що за вказаних ним обставин ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Однак факт вчинення правопорушення у стані крайньої необхідності в даній справі не установлений.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема п.2.9а Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст.130КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, зважаючи на конкретні обставини справи, а тому зазначені в клопотанні обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчинення дій особою в стані крайньої необхідності.

Суд, розглянувши клопотання, вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, що може суттєво впливати не тільки на можливість адекватно керувати транспортним засобом, а також, стосується безпеки інших учасників дорожнього руху.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Суддя зазначає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є умисним та грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені частиною 2 статті 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи викладене, до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА