Справа № 930/784/24
Провадження № 33/801/505/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №134672, 09 березня 2024 року о 15:30 год по вул. Соборній, 58 у м. Немирові водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renaul TD/H, д/н НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надала перевагу в русі автомобілю FIAT, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 в результаті чого сталося зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.16.11 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню у виді позбавлення прав керування транспортним засобом на строк 6 місяців.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить постанову суду першої інстанції в частині призначення покарання змінити, застосувавши до неї покарання у виді штрафу. Зазначає, що суд не врахував, що вона самостійно виховує трьох дітей, автомобіль потрібен їй для забезпечення інтересів дітей у навчанні, лікуванні. Позбавлення її права керування транспортним засобом значно ускладнить становище її сім`ї.

Крім цього, ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску тим, що не повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, а копію оскаржуваної постанови отримала лише 30 квітня 2024 року.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_1 не брала участь в розгляді справи, а про існування постанови дізналася лише у 30 квітня 2024 року (а.с. 34).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що оскаржувану постанову слід змінити в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і в цій частини судове рішення апелянтом не оскаржується, відповідно апеляційним судом в цій частині судове рішення не переглядається.

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців судом не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП щодо з`ясування характеру вчиненого правопорушення, особи винного, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Такий висновок суду не відповідає положенням ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 з поважних причин не брала участі у розгляді справи, через неналежне повідомлення і не мала можливості надати докази обставин, що враховуються судом при призначенні покарання, апеляційний суд вважає необхідним врахувати наданні докази цих обставин при призначенні їй виду адміністартивного стягнення. Так апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 визнала свою вину в даному адміністративному правопорушенні та той факт, що таке адміністративне правопорушення вчиняється нею вперше. Як вбачається з наданих свідоцтв про народження (а.с. 29-31), вона є матір`ю трьох дітей - доньки ОСОБА_3 , 2008 р.н., доньки ОСОБА_4 2016 р.н. та Лілії 2017 р.н.. Донька заявниці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 26.02.22024 року по 04.03.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній дитячій лікарні з діагнозом - перелом лівої плечової кістки зі зміщенням, що підтверджується випискою з медичної карти (а.с. 27) та потребує лікування в реабілітаційному центрі. ОСОБА_6 працює педагогом-організатором у ліцеї №2 Калимнівської міської ради, характеризується позитивно, що підтверджується заректеристикою з місця роботи (а.с. 23).

Зі змісту постанови районного суду не вбачається обґрунтування необхідності застосування тієї міри адміністративного стягнення, яка застосована судом і не наведено мотивів обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суд приймає до уваги, оскільки, дійсно вона визнала свою вину, розкаялась, самостійно виховує трьох дітей, працює педагогом-організатором, за місцем роботи характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності раніше не притягалась , тому в даному випадку є підстави для пом`якшення міри покарання.

Обставин, які обтяжують її відповідальність, судом не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, накладаючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції не врахував всі обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення і застосував санкцію у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців, яка в даному випадку є найсуворішим стягненням, передбаченим санкцією ст. 124 КУпАП, і тому її застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Враховуючи встановлене, з урахуванням даних про особу правопорушника та обставин вчиненого правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 санкцію у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., оскільки, на переконання апеляційного суду, саме таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2024 року змінити в частині адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортним засобом на штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., на користь держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук