Справа № 599/44/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 січня 2024 року

Суддя Зборівського районного суду Тернопільської області Іваницький О.Р.

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , приватний підприємець,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В суд поступили матеріали адміністративної справи, згідно яких ОСОБА_1 02 січня 2024 року близько 00 год.09 хв. на автодорозі Тернопіль Львів Рава-Руська, 18 км керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився технічним приладом «Драгер 7510», результат 1,70 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 01 січня 2024 року біля 23 год., у зв`язку з тим, що в дитини піднялася температура він поїхав у село Озерна, де знаходиться аптека. Коли повертався назад був зупинений працівниками поліції. Правил дорожнього руху не порушував. Після перевірки документів та багажника автомобіля, працівник поліції запропонувала продути технічний пристрій на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодовся, оскільки алкогольних напоїв перед поїздкою не вживав. При цьому будь яких зауважень зі сторони працівників поліції з приводу того, що в нього наявні ознаки сп`яніння не поступало. Алкотест Драгер він продував декілька раз. На п`ятий чи шостий раз, технічний засіб показав, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, показник 1,70 проміле. Оскільки в стані сп`яніння не перебував просить провадження по справі закрити.

При розгляді справи звертаю увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Як видно з матеріалі справи, зокрема рапорту працівника поліці, підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стало порушення п.7 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Дана норма закону передбачає право поліцейського зупиняти транспортні засоби, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху. Дана обставина свідчить, що водій автомобіля Правил дорожнього руху не порушував. Згідно інформації відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, після перевірки реєстраційних документів та вмісту багажного відділення автомобіля, на запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній категорично заперечив. На вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, зокрема продути технічний пристрій «Драгер» погодився. Виконуючи вказівки поліцейського ОСОБА_1 п`ять разів продував «Драгер», і тільки на шостий раз висвітлився результат 1,70 проміле, що і стало підставою для складання протоколу відносно нього за ст..130 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». Згідно даної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Вважаю, що матеріали адміністративної справи не містять достатніх та переконливих доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Правил дорожнього руху непорушував. Під час зупинки автомобіля працівниками поліції та спілкування з водієм зауважень, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння не поступало. Фіксування алкогольного сп`яніння технічним засобом відбулося тільки з шостої спроби, при цьому будь яких дій ухилитися від проходження огляду ОСОБА_1 не вчиняв, що ставить під сумнів достовірність його результатів.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вище наведене, вважаю, що сукупність досліджених доказів не доводить поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд.

Суддя Зборівського

районного суду О.Р.Іваницький