Березівський районний суд Одеської області
23.01.2024
Справа № 494/2390/23
Провадження № 3/494/13/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Березівського районного суду Одеської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з надмірним навантаженням, оскільки з 01.01.2024 року суддя Римар І.А. фактично працює один у Березівському районному суді Одеської області (за штатом Березівського районного суду Одеської області 4 судді, суддя Панчишин А.Ю. перебуває у відпустці) та усі справи розподіляються мені, а тому позбавлений можливості проводити розгляд справ в розумні строки визначені КУпАП, та ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить до наступного висновку:

При розподілі даної справи автоматизованою системою документообігу суду, суддею, який має розглядати вищевказане провадження, визначено - Римар І.А.

Водночас, вважаю за необхідне заявити у даній справі самовідвід з підстав того, що під час ознайомлення з матеріалами справи, судді Римар І.А. стало відомо, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є батьком секретаря судового засідання Березівського районного суду Одеської області Козубенко О.О., яка виконує обов`язки секретаря судового засідання саме у судді Римар І.А. Вказані обставини можуть викликати сумніви у неупередженості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.7 ч.2 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить детальних норм про порядок заявлення та вирішення у справах про адміністративні правопорушення відводів та самовідводів суддів. Однак, Європейський суд з прав людини, починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987, № 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. Аналогічні висновки зроблені і в рішеннях Європейського суду з прав людини: «Золотухін проти росії» (07 червня 2007, № 14939/03), «Надточій проти України» (15 травня 2008, № 7460/03). Таким чином, термін «кримінальне провадження» для цілей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) може не співпадати з терміном, зафіксованим у національному праві. Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні Конвенції має кримінально-правовий характер.

Наведене вище дозволяє зробити висновок, що у питаннях відводу та самовідводу суддів у справах про адміністративні правопорушення слід застосувати аналогію закону, зокрема, положення статей 75, 76, 80-82 Кримінально-процесуального кодексу України, які порівняно детально регулюють питання заявлення та розгляду відводів та самовідводів суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006. у справі «Білуга проти України» та рішення від 28.10.1998. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, суддя Римар І.А. вважає заявити самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Самовідвід у справі №494/2390/23 задовольнити.

Передати справу №494/2390/23 (провадження №3/494/13/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП - до канцелярії Березівського районного суду Одеської області для визначення іншого судді в порядку ст. 35 КПК України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар