Справа № 131/57/24
Провадження № 33/801/290/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Морозова Вадима Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 04 січня 2024 року о 10:03 год., в м. Іллінці, Вінницького району Вінницької області, по вул. Європейській, керував автомобілем Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Морозов В. Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що у матеріалах справи відсутні відеодокази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, процедуру освідування, не доставили ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду, а у матеріалах справи відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені модель, серія і номер засобу відеофіксації, окрім того під час складання протоколу не було залучено свідків.

Також у матеріалах справи відсутні відомості про те чи притягувався ОСОБА_1 до відповідальності за аналогічні порушення, що перешкоджає належній кваліфікації правопорушення, зокрема, відсутності чи наявності повторності.

29 березня 2024 року від адвоката Морозова В. Ю. в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що він проходить військову службу у Збройних Силах України.

На підтвердження вимог заявленого клопотання захисник ОСОБА_1 надав суду довідку військово-лікарської комісії № 1804 від 21 грудня 2023 року про те, що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, яка пов`язана із проходженням служби, на 30 календарних днів.

Також надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 8977 від 08 грудня 2023 року.

Проте апеляційний суд зауважує, що надані документи не підтверджують факт проходження ОСОБА_1 військової служби станом на день розгляду справи судом у квітні 2024 року.

Ураховуючи викладене, клопотання захисника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі не може бути задоволене.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Рясний В. Д. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 28 березня 2024 року та 04 квітня 2024 року не з`явився, про розгляд час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, а також керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим проведення судового розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Рясного В. Д., проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 04 січня 2024 року серії ААД № 258128, 04 січня 2024 року о 10:03 год., в м. Іллінці по вул. Європейській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на нагрудну боді камеру.

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_1 власноруч зазначив: «надав на окремому аркуші» (а. с. 1).

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 04 січня 2024 року був зупинений працівниками поліції для перевірки т/з, оскільки автомобіль знаходиться на литовській реєстрації, під час перевірки працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд у лікаря-нарколога, на що він відмовився (а. с. 3).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 04 січня 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «Іллінецька міська лікарня». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду відмовився (а. с. 4).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано як о 10 год. 03 хв. працівники поліції підходять до автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , та повідомляють причину зупинки іноземна реєстрація авто. Також просять пред`явити документи.

О 10 год. 07 хв. поліцейська запитує ОСОБА_1 чому той блідий і чи не вживав наркотичні речовини, чи погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря. ОСОБА_1 каже, що не має часу. Поліцейська повідомляє виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, але ОСОБА_1 відмовляється від огляду, повідомляє, що місяць тому вживав канабіс.

О 10 год. 08 хв. поліцейська знову пропонує пройти огляд та роз`яснює, що за відмову буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, а якщо пройде огляд, то лікарем буде складено відповідний висновок, проте ОСОБА_1 знову відмовляється.

Поліцейська просить ОСОБА_1 знайти тверезого водія, інакше автомобіль буде евакуйовано. Роз`яснює, що у медичному закладі лікарем буде проведено візуальний огляд, аналіз сечі на вміст наркотичних речовин.

О 10 год. 14 хв. ОСОБА_1 погоджується на проведення огляду у лікарні, сідає за кермо та перепарковує авто на узбіччя.

Після цього працівники поліції доставляють ОСОБА_1 в медичний заклад, де о 10 год. 21 хв. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду. Працівники поліції повідомляють, що на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.

О 10 год. 39 хв. поліцейська ознайомлює ОСОБА_1 із протоколом, видає копію.

На а. с. 7 міститься клопотання ОСОБА_2 про передачу йому транспортного засобу Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 відсторонений від права керування.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не заперечував, натомість повідомляв що поспішає у лікарню і саме тому відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Окрім того на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 після повідомлення йому про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння самостійно перепарковує авто до узбіччя дороги.

Твердження ОСОБА_1 про те, що на відеозаписі не зафіксовано наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння апеляційний суд не приймає до уваги, адже чинним законодавством у сфері безпеки дорожнього руху саме працівникам поліції надані повноваження із виявлення ознак того чи іншого сп`яніння у осіб, які керують транспортними засобами, та при цьому проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком для такої особи.

Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснювали процедуру проходження огляду та наслідки відмови, а також доставили його у медичних заклад.

За таких обставин слід констатувати, що працівники поліції забезпечили ОСОБА_1 реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_1 такою можливістю не скористався.

Щодо відсутності у матеріалах справи акту огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, то апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог Інструкції огляд на стан наркотичного сп`яніння особи, на підставі проведення якого складається акт огляду, може бути проведений виключно лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Оскільки від огляду ОСОБА_1 відмовився, акт медичного огляду не складався.

Покликання у апеляційній скарзі на порушення п. 10, 12 Інструкції не заслуговують на увагу, адже стосуються порядку проведення огляду на стан алкогольного, а не наркотичного, сп`яніння.

Твердження про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені модель, серія і номер засобу відеофіксації, чим порушено вимоги ст. 283 КУпАП, не заслуговують на увагу, адже вимогами вказаної норми передбачено зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Натомість працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, а також винесення постанови за результатами її розгляду належить до компетенції суду.

Оскільки фіксація відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння працівниками поліції здійснювалася під відеозапис нагрудної камери, залучення свідків відповідно до положень ст. 266 КУпАП не було обов`язковим, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Твердження про те, що у матеріалах справи відсутні відомості про те чи притягувався ОСОБА_1 до відповідальності за аналогічні порушення, що перешкоджає належній кваліфікації правопорушення, зокрема, відсутності чи наявності повторності, є надуманими та не відповідають дійсності, адже на а. с. 9 міститься відповідна довідка.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, зводяться до незгоди із ними та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не спростовують.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Морозова Вадима Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук