Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
03.04.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Рошканюка В.М., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 серпня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).
Згідно з постановою, 20.11.2021, о 02 год 26 хв, у м. Ужгород, по вул. Минайська, 26, водій ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «ACURA» д.н.з. НОМЕР_1 . Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки автомобіля за допомогою алкотестера «Драгер» - результат освідування 1,04‰. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9 «а» ПДР.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому відсутні пояснення ОСОБА_1 , вказаний процесуальний документ містить виправлення та допис у графі «місце проживання». Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не вручено копію протоколу, водночас відомостей про відмову у його отриманні також немає. Апелянт стверджує, що його не ознайомлено з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується зокрема відсутністю підпису ОСОБА_1 у протоколі. Крім того, зазначає, що оскільки протокол був оформлений поспіхом, йому не роз`яснено і права на отримання правової допомоги. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був обізнаний з тим, що в апеляційному суді розглядатиметься подана ним апеляційна скарга, і від нього не надходило жодних заяв або клопотань про відкладення судового засідання на інший день; також береться до уваги те, що у судовому засіданні бере участь захисник ОСОБА_1 , адвокат Рошканюк В. М., який не заперечує щодо розгляду справи за відсутності свого підзахисного ОСОБА_1 , тому неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рошканюка В. М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного), або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи дотримався зазначених вимог закону, повно і всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №264304, 20.11.2021, о 02 год 26 хв, у м. Ужгород, по вул. Минайська, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ACURA» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки автомобіля за допомогою алкотестера «Драгер» - результат освідування 1,04‰. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9 «а» ПДР. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, як і від отримання його копії.
З роздруківки приладу «Драгер» убачається, що 20.11.2021, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат освідування позитивний 1,04 % проміле (а. с. 4).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що освідування водія ОСОБА_1 проводилось у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, результат освідування становить 1, 04 % проміле (а. с. 5).
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «ACURA» д.н.з. НОМЕР_1 у зазначені у протоколі час та місці підтверджується також копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 552543, з якої вбачається, що 20.11.2021, о 02 год 26 хв, у м. Ужгород, по вул. Минайська, 26, водій ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 7).
Довідкою, виданою згідно з обліковими базами даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії НОМЕР_2 від 30.11.2017 (а. с. 8).
Розпискою від 20.11.2021 підтверджується, що ОСОБА_1 підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу марки «ACURA» д.н.з. НОМЕР_1 на місці зупинки, а саме за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 26 (а. с. 9).
Вищевказані обставини зафіксовані, у тому числі і на відеоматеріалі, який міститься на DVD-диску, на якому у хронологічній послідовності відтворені події за участі ОСОБА_1 . Так, на запитання поліцейських чи вживав водій ОСОБА_1 алкогольні напої, останній підтвердив, що так, а саме пиво, у кількості 4 бокали. Освідування ОСОБА_1 пройшов на місці зупинки транспортного засобу, з результатом огляду 1,04 % проміле, - водій погодився, не заявляв жодних заперечень щодо того, що поліцейські неправомірно, не маючи для того правових підстав, направили його на освідування, не висловлював скарг або заперечень щодо законності процедури проведення освідування та достовірності результатів. ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, поінформовано у його присутності щодо підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відтак водія ознайомлено зі змістом протоколу та запропоновано надати пояснення і отримати копію процесуального документу, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, вказавши при тому, що зі змістом протоколу погоджується, однак підписувати процесуальний документ наміру не має, отримувати його копію не бажає (а. с. 10).
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що патрульний поліцейський ОСОБА_2 був упереджений при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Оскільки, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення і допомагає всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставин справи в їх сукупності, тому будь-які твердження апелянта про те, що права ОСОБА_1 були порушені, оскільки ОСОБА_1 не вручено копію протоколу, відомостей про відмову у його отриманні також немає, права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не роз`яснені, протокол був оформлений поспіхом, апеляційний суд розцінює критично, оскільки вони спростовуються змістом обставин, що зафіксовані на вказаному відеофайлі.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене ним правопорушення, а також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. З цих підстав, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані твердження необхідно розцінювати як намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. На відеоматеріалі зафіксовані усі процесуальні дії, які повинен був вчинити поліцейський при направленні водія на освідування та при проведенні освідування.
Апеляційний суд вважає безпідставними твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі, оскільки процесуальний документ містить виправлення щодо адреси місця проживання ОСОБА_1 . Так, відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду апеляційної скарги не встановлено фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, яка чітко регламентує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Апеляційний суд визнає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам вищевказаної статті. Так, з протоколу убачається, що доводи апелянта про наявність виправлень щодо адреси місця проживання ОСОБА_1 не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а, що підтвердив особисто ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, вказане не заперечує і в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.9 «а» ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 серпня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН