ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2023 року, о 21 годині 02 хвилини, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повторно протягом року, не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушено п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, 30.10.2023 року, о 21 годині 02 хвилини, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з номерним знаком неосвітленим у темну пору доби, чим порушено п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2024 року адміністративні справи відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП було об`єднано в одне провадження для спільного розгляду, на підставі ст. 36 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що статтею 268 КУпАП, не визначено обов`язковою явку особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126, ст. 121-3 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023 року, гр. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 3 400,00 гривень.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується зібраними матеріалами справи та дослідженими судом наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 619961 від 30.10.2023 року; постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023 року; довідкою бази даних підсистеми «Адмінпрактика»; рапортом співробітника патрульної поліції; відеозаписом, який міститься на компакт-диску, долученому до матеріалів справи.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджується дослідженими судом матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 619962 від 30.10.2023 року; рапортом співробітника патрульної поліції; довідкою бази даних підсистеми «Адмінпрактика»; відеозаписом, який міститься на компакт-диску, долученому до матеріалів справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення полягає у позбавленні або обмеженні певних прав та виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Адміністративна відповідальність полягає у різновиді юридичної відповідальності, яка за рахунок адміністративних норм регулює специфічні адміністративно-деліктні правовідносини в різних сферах публічно-приватного, суспільного життя, що складаються з приводу вчинення деліктоздатною особою передбаченого нормами законодавства адміністративного правопорушення із застосуванням до правопорушника особливої санкції правової норми, і являється одним із заходів адміністративного примусу чи обов`язком особи відповідати за свою протиправну поведінку.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративних правопорушень не досяг вісімнадцятирічного віку, та на нього розповсюджується положення ст. 13 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема статтями 121-127 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

З аналізу даної норми Закону випливає, що при оцінці поведінки особи віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід виходити із суті адміністративного правопорушення, коли воно має високу ступінь суспільної небезпеки. У такому разі до неповнолітньої особи мають бути застосовані стягнення, які передбачені ст. 24 КУпАП, при умові дотримання особливих правил їх накладення.

Таким чином, Закон визначає необхідним для подолання девіантної поведінки з боку неповнолітніх та забезпечення дієвого виховного та запобіжного впливу на підлітків зниження віку таких осіб для притягнення до адміністративної відповідальності на загальних засадах.

Сутність адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху визначається його суспільно-шкідливою, протиправною, винною дією чи бездіяльністю, що посягає на здоров`я та безпеку громадян, збереження транспортних засобів, шляхів і шляхових споруд, дорожній рух або встановлений порядок діяльності державних органів і установ у даній сфері, за яку на законодавчому рівні встановлена адміністративна відповідальність. Суспільна шкідливість таких адміністративних правопорушень демонструє характер та ступінь загрози життю і здоров`ю людей, а також форми й масштаби завдання збитків матеріальним ресурсам окремих осіб, суспільства та держави, а на її ступінь впливає, зокрема, повторюваність, форма вини правопорушника, яка при цьому має свідомий, вольовий прояв протиправної поведінки.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність визначених Законом підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення на загальних підставах, оскільки, на переконання суду, характер вчинених ним правопорушень та дані про його особу свідчать про недієвість заходів, передбачених ст. 24-1 КУпАП, як способу виховного впливу та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, шляхом застосування якого реалізується адміністративна відповідальність, суд враховує суспільну небезпеку адміністративних правопорушень, які пов`язані із використанням джерела підвищеної небезпеки, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та приходить до висновку про те, що справедливим і необхідним для запобігання вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 є адміністративне стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, що відповідає положенням ст. 36 КУпАП

Обставин, які б перешкоджали застосуванню до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення судом в ході розгляду справи не встановлено. Обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність, судом не встановлено.

Крім того, санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено міру відповідальності у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу чи без такого. Проте, з адміністративного матеріалу не встановлено даних про те, що транспортний засіб «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративних правопорушень, перебуває у його власності, у зв`язку з чим суд не застосовує стягнення у вигляді його оплатного вилучення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 23, 24, 40-1, 121-3, 126, 279, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 ст.ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у такий строк, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Калюжна