Справа № 462/8337/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2024 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом серії ЗхРУ № 283177 від 25 жовтня 2023 року, 25.10.2023 року о 13 годині 35 хвилин, під час перевірки документів у пасажирів потягу №706 сполученням «Перемишль-Львів-Київ» на території міжнародного пункту контролю «Львів» через державний кордон, який зареєстрований на території Львівського району м.Львова за адресою: м.Львів, пл.Двірцева, 1, виявлено особу, яка пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданий 25.02.2020 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час внесення якого до БД відбулось спрацювання БД «ПРТ-90» - перевищення встановленого терміну на території України. Під час додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України та перевірки підсистеми «Ризик» КАІС ПК «Гарт-1» ГАІС «Гарт» було встановлено, що дана особа неодноразово перетинала ДКУ по паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 18.06.2015 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому наявність паспорта громадянина Держави Ізраїль у громадянина України ОСОБА_4 є порушенням, оскільки відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» передбачає, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст.2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, тобто здійснив незаконне перетинання в пункті пропуску через ДКУ без відповідних документів, вчинивши правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Суд ухвалив розглядати справу без участі адвоката Помазанової Н.В. та ОСОБА_4 , оскільки через відсутність вільних залів судове засідання у режимі відеоконференції не відбулось, разом з цим матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

18 січня 2024 року адвокат Помазанова Н.В. подала до суду клопотання, в якому просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, мотивуючи це тим, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, що ОСОБА_4 надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Держави Ізраїль, діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, оскільки паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданий 25.02.2020 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави та визнаний Україною. Посадовими особами, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що паспорт громадянина Ізраїль для виїзду за кордон, пред`явлений ОСОБА_4 є підробленим або ж містить недостовірні відомості. Дії ОСОБА_4 не суперечать положенням ст.12 Закону України «Про державний кордон України», ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджується із приписами Європейської Конвенції «Про громадянство», ратифікованою Україною. Відповідальності за подвійне громадянство законодавством України не передбачено.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що адміністративну справу відносно ОСОБА_4 необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП з наступних підстав.

31 жовтня 2023 року справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 за ч.1 ст.204-1 КУпАП повернуто ІНФОРМАЦІЯ_2 для доопрацювання.

05 грудня 2023 року на адресу суду надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.204-1 КУпАП разом з протоколом про уточнення формулювання обставин скоєного адміністративного правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, інспектор прикордонної служби уточнила кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, шляхом складання окремого документа у довільній формі, яку назвала протоколом про уточнення формулювання обставин скоєного адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з цим, чинним КУпАП не передбачено внесення уточнення в складений протокол про адміністративне правопорушення шляхом складання протоколу про уточнення формулювання обставин скоєного адміністративного правопорушення.

Крім цього, фабула правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серія ЗхРУ № 283177 від 25.10.2023 року, містить розбіжності з даними, які викладені у протоколі про уточнення формулювання обставин скоєного адміністративного правопорушення, а відтак суд позбавлений встановити в чому саме полягає суть адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_4 .

У справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia) no. 926/08 від 20 вересня 2016 року ЄСПЛ зауважив, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 пред`явив для перетину державного кордону України паспорт громадянина Держави Ізраїль, що кваліфіковано як спроба незаконного перетину державного кордону України по неналежному документу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про державний кордон України», пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Європейської Конвенції про громадянство від 06.11.1997 року (далі Конвенція), Україна зобов`язалась гарантувати права громадян із множинним громадянством.

Зокрема, згідно з ст. 17 Конвенції, громадяни держави-учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави-учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Під час з`ясування наявності підстав для перетину Державного кордону України було з`ясовано, що ОСОБА_4 є також громадянином України, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серіїї НОМЕР_2 , виданий 18 червня 2015 року із строком дії по 18 червня 2025 року.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року (зі змінами), пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Відповідно до п.п. 12, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

При цьому перевірка документів, тобто дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, здійснюється з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 при перетинанні Державного кордону України пред`явив дійсний паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданий 25.02.2020 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який йому належить, містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави (і це узгоджується із вимогами Конвенції) та визнаний Україною.

При цьому, посадовими особами, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що паспорт громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 для виїзду за кордон, який пред`явив ОСОБА_4 є підробленим або ж містить недостовірні відомості.

Таким чином, дії ОСОБА_4 не суперечать положенням ст. 12 Закону України «Про державний кордон України», ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року (зі змінами) щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджуються із приписами Європейської Конвенції «Про громадянство», ратифікованою Україною.

Окрім цього, відповідно до рішення Європейської Ради від 23.06.2022 року держава Україна на шляху до євроінтеграції отримала статус кандидата у члени Європейського Союзу.

Положення п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство» стосовно того, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, не призводить автоматично до недійсності документів щодо громадянства, виданих іншою державою у встановленому порядку.

Відповідальності за наявність у особи паспортів громадянина декількох держав законодавством України не встановлено.

Доказів того, що ОСОБА_4 , виїжджаючи з України та надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Держави Ізраїль, діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і матеріали справи таких доказів не містять.

Крім цього, фабула протоколу про адміністративне правопорушення позбавляє суд можливості прийти до висновків, в чому конкретно полягає суть правопорушення вчиненого ОСОБА_4 , беручи до уваги розбіжності, які наявні в протоколі про адміністративне правопорушення та документі довільної форми, складеного інспектором прикодонної служби.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги, що відповідальність за подвійне громадянство законодавством України не передбачена, факт того, що ОСОБА_4 є громадянином Держави Ізраїль нічим не спростовується, а також враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_4 пред`явив при перетині кордону документ, що містить недостовірні відомості про особу, а тому відсутні правові підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.204-1 КУпАП, внаслідок чого провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 6, 7 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року за №1710-VI, ст.12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991р., -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:

Оригінал постанови.