Справа № 235/783/22
Провадження № 3/204/77/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у буд. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 08 квітня 2022 року № 17/0/9-22, з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана у моє провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 187599 від 27 січня 2022 року, ОСОБА_1 , 27 січня 2022 року о 09 годині 40 хвилин, в м. Покровську Донецької області на перехресті вул. Захисників України та вул. Володимирській, керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Захисників України на червоний сигнал світлофору, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався на дозволений (зелений) сигнал світлофору, у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 8.7.3 «е» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

27 листопада 2023 року на офіційну адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Ільющенка Ю.А. про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а. с. 19-23).

В обґрунтування клопотання зазначено, що подія дорожньо-транспортної пригоди мала місце 27 січня 2022 року, тоді як приписами ч. 2 ст. 38 КУпАП визначено, що стягнення може бути накладено на правопорушника не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а відтак на дату розгляду справи спливли строки накладення стягнення. Тому прохав суд закрити провадження по справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, без встановлення вини посилаючись на висновок Науково-консультативної ради Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2017 року.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ільющенко Ю.А. не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходжу наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

У п. 26 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Приписами пункту 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху визначено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Так, адвокат Ільющенко Ю.А., прохає суд закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, при цьому не встановлюючи вину правопорушника.

Як вбачається із матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, вказані події мали місце 27 січня 2022 року, а відтак на день розгляду справи дійсно спливли строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Однак, суд не може погодитися з доводами захисника щодо відсутності підстав для встановлення вини правопорушника у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате піддягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Приписами ч. 2 ст. 38 КУпАП визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Більш того, з формулювання статті 38 КУпАП «строки накладення адміністративного стягнення» вбачається, що таке стягнення накладається лише на винну особу в межах певних строків.

Верховний Суд у своїй постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 686/4557/18 вказав на те, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Разом з цим, суд зазначає про те, що реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку з чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але з передбачених законом підстав вона звільняється від адміністративної відповідальності.

При цьому, поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою/нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, зокрема, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Крім того, суд наголошує на тому, що приписами ст. 280 КУпАП визначено обов`язок суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі, чи винна особа в його вчиненні.

Натомість, стаття 284 КУпАП не передбачає жодних обмежень щодо встановлення вини особи при винесенні постанови про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши фактичні обставини справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, що передбачено ст. 124 КУпАП, доведена та повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: обставинами, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 187599 від 27 січня 2022 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 січня 2022 року; фототаблицями з місця ДТП від 27 січня 2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27 січня 2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27 січня 2022 року.

Зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що ЄСПЛ вказав у своєму рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

Однак, як вже судом встановлено, вказані події мали місце 27 січня 2022 року, а відтак на день розгляду справи спливли строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому доходжу висновку, що на ОСОБА_1 не може бути накладено адміністративне стягнення, оскільки на час розгляду справи в суді закінчився визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк на його накладення.

На підставі викладеного, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Суддя А.І. Приваліхіна