Справа № 526/390/24
Провадження № 3/526/442/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 рокуГадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т. І.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Успенка Лутугінського району Луганської обл., громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , займає посаду начальника персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП невідомий,

за ч.2 ст. 172-15 КУпАП

в с т а н о в и в:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі було продовжено до 18 серпня 2023 року. За викладених обставин особливий період як часовий проміжок, що охоплює у тому числі воєнний стан, на даний час не завершився.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.08.2023 № 145 молодший лейтенант ОСОБА_1 призначений на посаду старшого помічника начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.08.2023 № 225, молодший лейтенант ОСОБА_1 вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.10.2023 № 287, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 старшого помічника начальника відділення персоналу штабу, допущено до виконання обов`язків за вакантною посадою начальника відділення персоналу штабу управління військової частини НОМЕР_1 та він вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 16.11.2023 № 231 молодший лейтенант ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.11.2023 № 313, молодший лейтенант ОСОБА_1 вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно ст.ст. 3-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У період з 23.01.2024 по 26.01.2024 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у військовій частині НОМЕР_1 проведено перевірку додержання вимог чинного законодавства з питань своєчасного та законного призупинення військової служби, виплат грошового забезпечення та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовцям, які у період з 24.02.2022 по теперішній час самовільно залишили військову частину або місце служби та/або не з`явились вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини.

У ході перевірки встановлено, що у період з 01.08.2023 по 26.01.2024 посадовими особами військової частини НОМЕР_1 були зафіксовані факти самовільного залишення військової частини або місця служби та/або не з`явлення вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини військовослужбовцями вказаної військової частини.

За вказаними фактами були проведені відповідні перевірки та службові розслідування, за результатами проведення яких матеріали із відповідними повідомленнями були направлені до органу досудового розслідування для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення військовослужбовцями кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Відпрацювання проєктів наказів командира військової частини НОМЕР_1 щодо призупинення військової служби та звільнення із займаних посад військовослужбовцям, які самовільно залишили військову частину або місце служби та/або не з`явились вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини, було покладено згідно функціональних обов`язків та за усною вказівкою командира військової частини НОМЕР_1 на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Проте, останнім, в порушення частини 2 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та пунктів 144-1 144-4 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення) жодних заходів для відпрацювання проєктів наказів стосовно призупинення, вказаним військовослужбовцям військової служби та звільнення із займаних посад не вжито та командиру військової частини на підпис не передано.

Внаслідок чого, вказаним військовослужбовцям продовжується нараховуватись строк військової служби, вислуги у військовому званні та вислуга років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. Крім цього, на них продовжують поширюватись пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Таким чином, внаслідок своєї недисциплінованості, грубо порушуючи вимоги статей 11, 16 Статуту ВС ЗС України, статей і, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту, частини 2 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та пунктів 144-1 144-4 Положення молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, у період з 01.08.2023 по 26.01.2024 (точний час не встановлено) під час виконання службових обов`язків старшого помічника начальника відділення персоналу штабу та начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , не відпрацював проєкти наказів командира військової частини НОМЕР_1 щодо призупинення військової служби та звільнення із займаних посад військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину або місце служби та/або не з`явились вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини та командиру військової частини НОМЕР_1 на підпис не передав, тобто недбало ставився до військової служби.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт вчинення правопорушення, у вчиненому розкаявся, суду пояснив, що допустив вказане правопорушення у зв`язку з відсутністю досвіду відпрацювання вказаних наказів. Відразу ж після перевірки він усунув зазначені вище недоліки та відпрацював проєкти наказів командира військової частини НОМЕР_1 щодо призупинення військової служби та звільнення із займаних посад військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину або місце служби та/або не з`явились вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини та командиру військової частини НОМЕР_1 та передав їх на підпис.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 року №11 Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.08.2023 № 225, молодший лейтенант ОСОБА_1 вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.10.2023 № 287, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 старшого помічника начальника відділення персоналу штабу, допущено до виконання обов`язків за вакантною посадою начальника відділення персоналу штабу управління військової частини НОМЕР_1 та він вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 16.11.2023 № 231 молодший лейтенант ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.11.2023 № 313, молодший лейтенант ОСОБА_1 вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Стаття 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут ВС ЗС України) зобов`язує військовослужбовців свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно статті 16 Статуту ВС ЗС України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно вимог частини 2 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу якім призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Відповідно до статі 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення), для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту.

Згідно зі статтею 144 Положення, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, то не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Нормою статті 144 Положення визначено, що звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини; організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту; надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Відповідно до статті 144-4 Положення, у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.

Судом встановлено, що у період з 01.08.2023 по 26.01.2024 посадовими особами військової частини НОМЕР_1 були зафіксовані факти самовільного залишення військової частини або місця служби та/або не з`явлення вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини військовослужбовцями вказаної військової частини.

За вказаними фактами були проведені відповідні перевірки та службові розслідування, за результатами проведення яких матеріали із відповідними повідомленнями були направлені до органу досудового розслідування для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення військовослужбовцями кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Отримання вказаних повідомлень військовою частиною НОМЕР_1 підтверджується наявністю їх оригіналів, завірені копії яких були отримані під час проведення перевірки, а також надіслані командиром військової частини НОМЕР_1 у вигляді додатку до відповіді від 15.01.2024 № 1884/46/198.

Проте, ОСОБА_1 , в порушення частини 2 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та пунктів 144-1 144-4 Положення жодних заходів для відпрацювання проєктів наказів стосовно призупинення, вказаним військовослужбовцям військової служби та звільнення із займаних посад не вжито та командиру військової частини на підпис не передано.

Внаслідок чого, вказаним військовослужбовцям продовжується нараховуватись строк військової служби, вислуги у військовому званні та вислуга років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. Крім цього, на них продовжують поширюватись пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП підтверджується сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, витягах з наказів, письмовим поясненням особи, що притягаються до адміністративної відповідальності, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В ході розгляду справи також було встановлено, що ОСОБА_1 усунув вказані недоліки ще до складання протоколу, військовослужбовці, які залишили військову частину повернулися на службу.

Згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Виходячи з матеріалів справи, характеру вчиненого адміністративного правопорушення, відношення до скоєного, враховую, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, тяжких наслідків не настало, так як він усунув зазначені вище недоліки та відпрацював проєкти наказів командира військової частини НОМЕР_1 щодо призупинення військової служби та звільнення із займаних посад військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину або місце служби та/або не з`явились вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини та командиру військової частини НОМЕР_1 та передав їх на підпис до складання протоколу про адміністративне правопорушення. За таких обставин вважаю можливим звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП за малозначністю, оскільки діяння, вчинене нею, містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпеці, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, і така шкода фактично не була заподіяна, жодних наслідків не настало.

Таким чином, вважаю, що за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення справу провадженням слід закрити, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 22, ч.2 ст. 172-15 КУпАП, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі ОСОБА_1 відносно за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити в зв`язку з оголошення усного зауваження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя: Л.В.Максименко