Справа №: 486/1877/23 Провадження № 3/486/90/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Салагорі С.О.,

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Саннікової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

03.11.2023 року в м.Южноукраїнськ по вул. Козацька водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Pegeuot 307SW, номерний знак: НОМЕР_1 на перехресті рівнозначних доріг нерейкового транспортного засобу не надала дорогу автомобілю ВАЗ 2118, номерний знак: НОМЕР_2 , водію ОСОБА_2 , що наближався праворуч, при цьому не була уважна та допустила дорожньо-транспортну пригоду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні ушкодження.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 Правил дорожнього руху, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з п. 16.12 Правил дорожнього руху, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що вона їхала зі школи із сином, на третьому перехресті вона призупинилася, щоб подивитися чи є перепони для подальшого руху. Праворуч, на перехресті є кущ, який загороджує видимість, через що почала рухатись далі. Коли вона почала рухатись з місця, то в той час нікого не було, але раптово праворуч на неї виїхав автомобіль. Вона намагалась повернути, щоб удар прийшовся по дотичній стороні, проте удар був такої сили, що її авто перевернуло. Пересічні громадяни допомогли їй та сину вибратися із машини. Коли на неї складали протокол вона перебувала в стані шоку, тому не усвідомлювала до кінця, що вона підписує. Просила закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник Саннікова Н.Г. у судовому засіданні просила закрити справу у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 , але потім скорегувала свою думку та просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що відбулась дорожньо-транспортна пригода приблизно між 8 та 9 ранку, дана подія відбулась на перехресті вулиць. ОСОБА_1 , виїжджаючи на перехрестя не надала переваги водію праворуч та по правилам дорожнього руху водію праворуч вона обов`язково повинна була надати перевагу. При опитуванні свідків, було встановлено водія ВАЗ, потім свідки його особу підтвердили. Водій не надала переваги в русі водію ОСОБА_2 праворуч, який був за кермом червоного ВАЗ. ОСОБА_2 був в стані алкогольного сп`яніння, він не міг нічого пояснити. Його викликав син ОСОБА_1 . Слідчо-оперативною групою встановлено водія ВАЗу. Він складав схему дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_1 вважала, що ОСОБА_2 мав надати їй превагу в русі. Після того, як він пояснив їй обставини, вона усвідомила свою вину. Також додав, що зіткнення неможливо було уникнути, гальмівний шлях автомобіля ОСОБА_1 був такий, з якого вбачається, що неможливо було уникнути зіткнення транспортних засобів.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується також наявними письмовими матеріалами справи, зокрема: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №481074 від 03.11.2023 року, який складений у відповідності до вимог ст.ст. 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в неавтоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, а тому, згідно положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є доказом у справі про адміністративне правопорушення, рапортами працівників поліції, схемою місця ДТП від 03.11.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.11.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 03.11.2023 року та відеозаписом (1, 2-3, 4, 5, 6, 7, 8, 11).

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 з приводу вчинення останньою ДТП та приходить до висновку про те, що остання своєю поведінкою та правовою позицією умисно намагається ухилитися від адміністративної відповідальності. Окрім того, пояснення ОСОБА_1 з такою правовою позицією спростовуються іншими доказами, які були дослідженні судом, а саме: показаннями свідка ОСОБА_3 , оголошеними поясненнями ОСОБА_4 , оголошеною постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , відтворенням аудіо-відео диску фіксації обставин після ДТП працівниками поліції.

Суд визнає вищезазначені докази допустимими та такі, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

При накладенні стягнення, згідно положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

З огляду на викладене, враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, пояснення свідка, дані про особу ОСОБА_1 , яка не визнала свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суд вважає доцільним накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі передбаченому санкцією ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На думку суду таке адміністративне стягнення буде достатнім та необхідним для її виправлення та попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір розміром у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін