Справа №760/4064/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року суддя Солом`янського районного суду м.Києва Демидовська А.І., розглянувши матеріали справи стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього документів 02.02.2024 року о 15 год. 39хв. ОСОБА_1 в приміщенні магазину по бульвару Вацлава Гавела, 16 у м.Києві, здійснювала продаж винного безакцизного товару, без марок акцизного товару, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та просила провадження у справі закрити з підстав відсутності доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Оскільки тютюн використовувала для власного використання.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №921974 від 02.02.2024 року (а.с.1) долучено та до суду направлено такі докази: протокол огляду і вилучення речей від 02.02.2024 року (а.с.2), оптичний диск (а.с.4).

Аналізуючи та оцінюючи усі надані зазначені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Положеннями ч.1 ст.156 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Водночас протокол про адміністративне правопорушення не містить належного викладу обставин події, не зазначено кількість тютюну, яку було продано, за яку вартість та за яких обставин або в який спосіб (кому саме, під час перевірки, в роздріб чи оптом тощо). Тобто зміст правопорушення конкретно і належно не викладено. При цьому суд враховує, що з дотриманням вимог ст.ст.256, 264, 265 КУпАП виручка від торгівлі не вилучалася, не оглядалася, не встановлювалася.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення не наведені обставини та конкретні обов`язкові ознаки правопорушення, визначені диспозицією ч.1 ст.156 КУпАП, діям ОСОБА_1 не надано належної правової кваліфікації, а тому у них відсутній склад вказаного правопорушення.

При цьому, пояснення свідків, покупців, фото або відеозаписи правопорушення до справи не додані. Водночас, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Як зазначено у п.19 постанови Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку відповідними доказами, визначеними ст.251 КУпАП, для підтвердження чого поліцейський мав надати суду, зокрема, відеозапис події, фотокартки тощо.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України» від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд розглядає справу в межах тих тверджень про порушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вправі самостійно встановлювати обставини, які не ставляться в провину особі, а тому вважає, що в діях ОСОБА_1 , викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, які не доведені достатніми доказами, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

За викладених обставин, оскільки суть та обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, належно не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а обставини, які підлягають доказуванню у цій справі, про які зазначено раніше, не доведені, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи докази походження та належної якості та кількості безакцизного товару, зазначених в акті вилучення не надані, вони не містять марок акцизного збору, а ОСОБА_1 заявила, що вони не становлять для неї цінності, відповідно до положень ч.1 ст.265 КУпАП вони підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст.33, 156 ч.1, 265, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Вилучені згідно з актом безакцизні товари (а.с.3) - знищити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя: А.І.Демидовська