ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/51/24 Справа № 710/1756/23 Категорія: ст. 173 КУпАП Головуючий у І інстанції Щербак О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисниці Шаповал О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шполянського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2023 року

ВСТАНОВИВ

Постановою судді, що оскаржується, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З постанови судді вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №998784 від 18 грудня 2023року, 22 вересня 2023 року близько 15.00 години ОСОБА_1 , перебуваючи на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виражалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , голосно кричала, внаслідок чого порушила громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила дрібне хуліганство.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки судом не перевірені обставини події, щодо яких ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності та даних, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, суддею не надано належної оцінки показанням ОСОБА_1 щодо її непричетності до вчинення адміністративного правопорушення.

Заперечує, що ОСОБА_1 вчинялись будь-які дії, спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги приводить зміст двох відеозаписів, долучених до справи, на котрих зафіксовано як ОСОБА_3 24 березня 2023 року та сусіди, які є дуже наближеними до ОСОБА_2 особами, оскільки вільно знаходяться в її будинку, в той час як сама мешканка будинку - відсутня.

Разом із цим, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, було вчинене не 24, а 22 вересня 2023 року.

Отже, висновок про наявність в діях ОСОБА_1 , ознак адміністративного правопорушення, яке мало місце 22 вересня 2023 року, уповноваженими особами відділу поліцейської діяльності №2 (м. Шпола) Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області було зроблено на підставі письмової заяви ОСОБА_3 , який не був свідком та очевидцем події, письмових пояснень потерпілої - ОСОБА_2 , яка є особою, що перебуває у неприязних стосунках із ОСОБА_1 , та показань свідків, які виклали їх вільно 24 вересня 2023 року т,а які були зафіксовані на записах бодікамер співробітників поліції, що долучені до судової справи як доказ.

Зазначає, що свідки правопорушення, відеозапис показань яких долучено до судової справи, не зазначені в самому протоколі про адміністративне правопорушення, як свідків та очевидців події.

Не заперечує, що 22 вересня 2023 року близько 15.00 годин ОСОБА_1 дійсно знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , та спілкувалась із ОСОБА_2 . Проте, уповноваженими особами органу правопорядку не враховано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знайомі досить давно. Між вказаними особами наявний спір щодо права власності та користування будинком, що розташований на вказаній будівлі.

Під час спілкування ОСОБА_1 мала намір домовитись із ОСОБА_2 про користування третьою особою однією з кімнат в цьому будинку.

Утім ОСОБА_2 у двір будинку не пустила ОСОБА_1 і потенційних жильців, натомість влаштувала скандал та істерику, імітувала «серцевий напад». На її крики вийшов хтось із сусідів. Вона здійняла такого галасу, що ОСОБА_1 змушена була викликати поліцію.

За результатами розгляду зазначеного звернення, співробітниками поліції не було встановлено у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, оскільки протягом часу з 22 вересня 2023 року (дати звернення) до 04 грудня 2023 року (дати реєстрації звернення ОСОБА_3 в ЖЕО) дії ОСОБА_1 не були визнані не правомірними чи такими, що мають ознаки кримінального та/або адміністративного правопорушення.

Стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, зокрема в яких саме діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дрібного хуліганства.

Приводить доводи про невідповідність протоколу про правопорушення Серії ВАБ номер 998784 від 18.12.2023 вимог ст. 256 КУпАП, адже в ньому не вказані свідки, отже апелянту не зрозуміло, як міг бути порушеним громадський порядок та спокій громадян.

У судове засідання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленої про дату, час, місце судового засідання, не з`явилась, що відповідно до ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисниці Шаповал О.В., яка підтримала апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Частина 1 статті 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею не було дотримано.

При закритті справи суддя з посиланням на вимоги ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а також на узагальнення науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 вказав, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Утім посилання судді на узагальнення науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017, суперечить ст. 2 КУпАП, через те що цей висновок не є джерелом законодавство України про адміністративні правопорушення.

Щодо посилання суду постанову Верховного Суду від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а), апеляційний суд зауважує на різному тлумаченні положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП судом касаційної інстанції, котрі повинні враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Наприклад Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх судових рішеннях зробив висновок, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (справа № 686/4557/18 від 29.04.2020; справа №645/6088/18 від 26.10.2022).

Окремо слід зважити на наявність постанови Велика Палата Верховного Суду від 18.08.2021 (Судова справа № 3-3128/2010), якою при перегляді на підставі ч. 2 ст. 2971 КпАП судових рішень судів нижчої інстанції, були скасовані постанови судів першої та апеляційної інстанції, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КпАП, щодо особи закрити за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду випливає, що особі інкримінувалось вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, 28 травня 2010 року. Очевидно, що на час скасування рішення судів сплили строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, що передбачені ст. 38 КУпАП. Утім Велика Палата Верховного Суду, не дивлячись на закінчення наведеного строку, переглянуло фактичні обставини справи та закрило справу за відсутністю в діях особи складу цього адміністративного правопорушення.

За загальною практикою ЄСПЛ, беручи до уваги суворість покарання (адміністративне стягнення за ст. 173 КУпАП передбачає, зокрема, адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб), адміністративне провадження має розглядатися як «кримінальне» для цілей Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та протоколів до неї і тому супроводжуватися усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Частинами 1, 2 ст. 6 Конвенції, серед іншого, гарантується право на те, що незалежний і безсторонній суд, встановлений законом, встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин суд першої інстанції повинен був навести відповідні мотиви щодо позиція захисниці в цій справі, котра заперечувала винуватості ОСОБА_1 .

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, з-поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Отже у даній справі щодо ОСОБА_1 перед прийняттям рішення про її закриття за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суддя повинен був надати оцінку фактичним обставинам справи та зробити висновок про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про невідповідність постанови судді вимогам закону.

Щодо доводів апеляційної скарги захисниці, апеляційний суд зауважує на такому.

Стаття 173 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Під громадським порядком розуміється, як зумовлена закономірностями соціального розвитку система правил та інститутів, що забезпечує упорядкованість суспільних відносин і надає їм певної організаційної форми.

Хуліганство є суспільно небезпечною дією, що порушує громадський порядок.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце. Найчастіше це відбувається на вулицях, у парках, у місцях проведення публічних заходів й інших громадських місцях. Разом з тим, за сталою судовою практикою вважається, що громадський порядок може бути порушений в безлюдному місці, у будь-який час доби, за відсутності сторонніх осіб, тобто в присутності лише потерпілого.

Мотивом порушення громадського порядку є неповага до суспільства. При цьому неповага до суспільства виявляється у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №998784 від 18 грудня 2023року, 22 вересня 2023 року близько 15.00 години ОСОБА_1 , перебуваючи на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виражалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , голосно кричала, внаслідок чого порушила громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила дрібне хуліганство.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Проте зазначені в протоколах обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції іншими доказами.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , котрі були відібрані 18 грудня 2023 року, цебто майже через три місяці після подій, що мали місце 22 вересня 2023 року, випливає, що в цей день між нею та ОСОБА_2 виник спір щодо права власності та користування будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Під час цього спору були присутні працівники поліції.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , котрі також відібрані 18 грудня 2023 року, вбачається, що між нею та ОСОБА_1 22 вересня 2023 року виник конфлікт з приводу права власності та користування будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . В ході цього конфлікту ОСОБА_1 , котра прийшла з працівниками поліції, висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, штурхала її, хапала за плече. Виганяла її з вказаного будинку.

Апеляційний суд не бере до уваги, як доказ у справі, фактичні дані, що містяться на відеозаписах з бодікамер поліцейських, з яких випливає, що працівниками поліції 24 вересня 2023 року були опитані особи з приводу подій, що відбувались 22 вересня 2023 року.

З цього приводу слід зауважити, що особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, належними чином не встановлені відомості про вказаних осіб, їхні пояснення не зафіксовані відповідними протоколами.

Внаслідок чого суд не може здійснити виклик наведених осіб та перевірити їхні пояснення.

Одночасно апеляційний суд зауважує, що ще до настання подій, що є предметом апеляційного перегляду, ОСОБА_1 викликала поліцію.

У зв`язку з цим викликом, працівники поліції були безпосередніми очевидцями конфлікту, що стався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Утім особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч приписам ч. 2 ст. 251КупАП не здійснила дій, спрямованих на збирання доказів, обмежившись відбиранням письмових пояснень від учасників конфлікту.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням встановлення апеляційним судом відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 160 та ч. 3 ст.156 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисниці Шаповал О.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шполянського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2023 року, якоюпровадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП- скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук