Справа №473/1522/24
Провадження № 33/812/253/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Богданової-Пуфф Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Богданової-Пуфф Тетяни Дмитрівни на постанову, яку ухвалив Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Дробинського О.Е. у приміщенні цього суду 08 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№784103, який складений 14 березня 2024 р. о 19 год. 05 хв., водій ОСОБА_1 14 березня 2024 р. о 18 год. 44 хв. у м. Вознесенськ по вул. Сокольській,165 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, сухість ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Зазначеним діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) як відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими матеріалами був направлений на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Богданова-Пуфф Т.Д. просила закрити провадження у справі за відсутністю та недоведеностю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вказуючи на те, що водій ОСОБА_1 вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав. При цьому сторона захисту звертала увагу суду, що протокол серії ААД №784103 від 14 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 був складений суб`єктом владних повноважень інспектором поліції, який не має медичної освіти у вечірній час о 19:05 годині на підставі особистих припущень про сухість в роті та нібито не реагування зіниць очей на світло. Адвокат вказувала, що складання протоколу про адміністративне правопорушення проводилося 14 березня 2024 року о 19:05 годині під час оголошеного сигналу «Повітряна тривога», який тривав по Миколаївській області 14 березня 2024 року з 19:03 години до 20:36 години, тому поліцейські повинні були зупинити проведення будь-яких дій, котрі мали бути продовжені лише після закінчення повітряної тривоги. Захисник також просила визнати недопустимим доказом по справі відеозапис, зроблений з нагрудної камери поліцейського моделі «Tecsar - 4500», оскільки інформація про даний відеозаписувальний пристрій, а саме його інвентарний номер не внесена до протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 квітня 2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Богданова-Пуфф Т.Д. вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт скоєння ним правопорушення, а факт вчинення правопорушення не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУпАП. Так, протокол був складений суб`єктом владних повноважень інспектором поліції, який не маючи медичної освіти, у вечірній час о 19 год. 05 хв. на підставі особистих припущень про сухість в роті та нібито нереагування зіниць очей на світло у ОСОБА_1 дійшов висновку про наявність події та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з чим неможливо погодитись. Складання протоколу про адміністративне правопорушення проводилося 14 березня 2024 р. о 19 год. 05 хв. під час оголошеної сигналу «Повітряна тривога», який тривав з 19 год. 03 хв. до 20 год. 36 хв. того ж дня по Миколаївській області, у зв`язку з цим поліцейські повинні були зупинити проведення будь-яких дій та продовжити лише після закінчення повітряної тривоги. На заяву ОСОБА_1 , що його дружина, малолітні діти та батьки, які є інвалідами ІІІ та ІІ гр., перебувають у небезпеці, так як за місцем реєстрації сім`ї відсутнє будь-яке укриття, а тому задля збереження їх життя та здоров`я під час чергової атаки з боку РФ йому потрібно було якнайшвидше прибути до місця свого проживання та доставити їх до бомбосховища, поліцейський не реагували. В постанові суд зазначив, що в судовому засіданні не зафіксовано, що працівники поліції та водій ОСОБА_1 були обізнані про те, що 14 березня 2024 р. з 19:03 год. до 20:36 год. по Миколаївській області був оголошений сигнал «Повітряна тривога», що не відповідає дійсності, оскільки є загальновідомим фактом, про який своєчасно сповіщають компетентні органи. Крім того при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в порушення вимог ч.6 ст. 266 КУпАП не залучено двох свідків. Також судом першої інстанції належним чином не встановлено та не перевірено, чи мав місце факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Захисник зазначає, що не змогла ідентифікувати ОСОБА_1 на досліджених відеозаписах, які були зроблені в нічний час та з неякісним зображенням. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, тобто із досліджених судом відеоматеріалів встановити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом неможливо. В наявних відеоматеріалах є ряд суперечностей, що ставить під сумнів докази щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень. При складанні протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, а формально було вказано де саме поставити підписи у протоколі. При цьому, захисник стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання до апеляційного суду не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог статті 277-2 КУпАП шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, яка повернулася без вручення адресату з відміткою відділення Укрпошти про причини невручення відсутність адресата за вказаною адресою. Про причини неявки ОСОБА_1 суду не повідомив.

За такого апеляційний суд вважав належним повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи та наявність підстав відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП для розгляду справи у його відсутність, за участі його захисника.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Богданову-Пуфф Т.Д., яка підтримали апеляційну скаргу та наведені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До висновку про винуватість ОСОБА_1 суд, як зазначено в постанові, дійшов на підставі досліджених ним під час розгляду справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№784103 від 14 березня 2024 р., а також доданого до нього відеозапису.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння та проведення огляду з метою встановлення стану, зокрема, наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Так, відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Порядком огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 12 розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пункт 4 розділу 1 Інструкції визначає ознаки саме наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на відміну від п.3 розділу 1 Інструкції, який визначає ознаки алкогольного сп`яніння.

А відповідно до положень п.7 розділу 3 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, з метою огляду такого водія на стан сп`яніння він в обов`язковому порядку направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для встановлення того, чи перебуває він в стані наркотичного сп`яніння, і проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини у такому випадку є обов`язковим.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункти 7, 8 Порядку).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Наявність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, всупереч доводів апеляційної скарги підтверджується наявними у справі наступними доказами:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №784103 від 14 березня 2024 р., відповідно до якого водій ОСОБА_1 14 березня 2024 р. о 18 год. 44 хв. у м. Вознесенськ по вул. Сокольській,165 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, сухість ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Цей протокол водієм ОСОБА_1 підписаний без зауважень та доповнень. У графі «пояснення» зазначено «подасть в суді»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 від 14 березня 2024 р., згідно якого у ОСОБА_1 о 19 год. 00 хв. були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, сухість порожнини рота; огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння не проводився через відмову;

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського від 14 березня 2024 року, з якого вбачається, що працівниками поліції о 18 год 44 хвил. був зупинений автомобіль ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , після чого він вийшов з автомобіля. В подальшому працівником поліції було встановлено у водія наявність ознак наркотичного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Натомість водій ОСОБА_1 відмовився.

Істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також вказаної Інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №784103 від 14 березня 2024 р., відеозаписом обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Дії ОСОБА_1 щодо відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння суперечать закону, оскільки на вимогу працівників поліції він мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, що прямо передбачено п.2.5 Прави та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Суд першої інстанції також дав належну оцінку наведеним захисником ОСОБА_1 запереченням проти висунутого йому звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з наведеними судом першої інстанції мотивами та також відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо аргументів апелянта про те, що судом не перевірено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки захисник не змогла на відеозаписах, долучених до протоколу, ідентифікувати зафіксовану на них особу, то вони спростовуються дослідженими судами доказами у справі.

Так, на дослідженому в судових засіданнях судів обох інстанцій відеозаписах, котрі містяться на п`яти відеофайлах типу КМР формату МР4 /перший ємністю 871424 кБ, другий 502784 кБ, третій 164096 кБ, четвертий 4579 кБ, п`ятий 44936 кБ/, що долучені до протоколу на відео DVD + R диску моделі «hP», та були зроблені працівниками поліції за допомогою безперервного відеозапису, зробленого з нагрудної відеокамери моделі «Tecsar - 4500», чітко видно момент зупинки поліцейськими транспортного засобу ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_2 , та водія ОСОБА_1 , особу якого встановлено поліцейським на підставі наявних у останнього документів. Крім того водій називає відомості про себе.

Твердження апелянта, про те, що працівниками поліції порушено вимоги чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки оформлення матеріалів проводилось під час оголошення у Миколаївській області сигналу повітряної тривоги не заслуговують на увагу, оскільки з долучених до протоколу відеозаписів не вбачається оголошення в місті Вознесенськ, де проходило оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного сигналу, а працівники поліції та водій ОСОБА_1 були обізнані про те, що 14 березня 2024 року з 19:03 години до 20:36 години по Миколаївській області був оголошений сигнал «Повітряна тривога». Крім того відсутні докази, що ОСОБА_1 заявляв клопотання чи висував вимоги про необхідність забезпечення його безпеки працівниками поліції.

Оскільки з 17 березня 2021року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16 лютого 2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції, і згідно якого на день вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення законом передбачалося проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків, враховуючи, що огляд ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків не була обов`язковою.

За такого огляд ОСОБА_1 був проведений у відповідності до приписів частини 2 статті 266 КУпАП.

При цьому вказана норма закону не розділяє порядок фіксації проведення огляду на стан сп`яніння та відмови від проведення такого огляду.

Апелянт також посилається на порушення вимог Порядку через незабезпечення участі в огляді свідків при відмові водія від проходження огляду та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, тоді як згідно із абзацем першим пункту 4 цього Порядку в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 20 січня 2023 року передбачено, що огляд водія на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За такого незалучення свідків при огляді водія ОСОБА_1 не потягло незаконність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апелянта про те, що ознаки наркотичного сп`яніння були встановлені поліцейським, який не має медичної освіти, на підставі особистих припущень, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до положень Інструкції № 1452/735 та Порядку, саме на працівників поліції покладається обов`язок виявлення та встановлення ознак сп`яніння (алкогольного, наркотичного або іншого) у водіїв транспортних засобів (Розділ І Інструкції), при цьому особливих вимог до додаткової медичної освіти для поліцейського, який проводить огляд, та спеціального порядку виявлення таких ознак відповідні норми правових актів не містять, як і вимог про надання доказів виявлених поліцейським ознак сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги про те, що зазначені у протоколі працівником поліції ознаки сп`яніння не підтверджуються відеозаписом, не відповідають вимогам цього нормативного акту.

Апеляційний суд не приймає аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Так, наведене спростовується наявністю у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№784103, в якому наявний запис про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України підпису ОСОБА_1 . Апеляційний суд звертає увагу, що КУпАП та іншими нормативно-правовими актами не передбачена обов`язковість додаткової фіксації, крім протоколу, факту роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його прав.

До того ж, відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, насамперед, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Обов`язок водія транспортного засобу пройти на вимогу поліцейського огляд з метою встановлення стану, зокрема, наркотичного сп`яніння, а також проведення цього огляду регламентовані положеннями КУпАП, Правил та інших нормативно-правових актів, які ОСОБА_1 як водій зобов`язаний знати та неухильно виконувати, а тому мав також знати й положення ст. 268 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що відеофіксація події правопорушення не є належним доказом та не підтверджує відмову ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, то згідно відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, які приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, яка розглядається, сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації та фабрикації, про їх долучення зазначено у самому протоколі, тому ці записи є належними та допустимими доказами.

При дослідженні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, як правильно встановив суд першої інстанції, встановлено, що на вимогу поліцейського пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, після оголошення ознак такого сп`яніння, які, на думку поліцейського, були наявні у ОСОБА_1 , роз`яснення порядку проведення огляду та наслідків відмови від огляду, останній від проходження огляду відмовився, оскільки згоди проїхати до медзакладу не надав, відповів, що «не хоче їхати», відмовився їхати, посилаючись на те, що вживав алкогольні напої (час запису 19 год. 19 год. 15 хвил).

За такого не має підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№784103 не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Також, апеляційний суд враховує, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є небезпечним як для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності так і для інших громадян учасників дорожнього руху, що також було враховано судом першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення.

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Богданової-Пуфф Тетяни Дмитрівни залишити без задоволення, а постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна