П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Цілинської А.В.

прокурора: Гончарова В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона матеріали справи про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця смт. Нижні Сірогози Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 , на момент вчинення правопорушення звільнений з посади інспектора взводу №1 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Херсон» ГУНП в Херсонській області

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

21.10.2020 на розгляд Херсонського міського суду Херсонської області (головуючий суддя Смирнов Г.С.) надійшли матеріали справи про адміністративне корупційне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Валігурської Л.В. вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення передано 19.02.2021 внаслідок повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

01.03.2022 м. Херсон було окуповано військами рф, внаслідок чого рішенням зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 роботу Херсонського міського суду Херсонської області зупинено, проте рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 роботу Херсонського міського суду Херсонської області відновлено з 01.06.2023, а датою початку процесуальної діяльності суду визначено 12.06.2023.

ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника ГУНП в Херсонській області №389 о/с від 26.12.2019, будучи призначеним на посаду інспектора взводу №1 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Херсон» ГУНП в Херсонській області, та звільненим зі служби в поліції згідно витягу з наказу начальника ГУНП в Херсонській області від 08.01.2020 №5 о/с, припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, являючись відповідно до ст. 1, підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування та відповідальності за Законом України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно (28.09.2020 о 20:08) та без поважних причин, маючи фізичні та технічні можливості, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, як особа, яка припиняє виконання функцій держави (перед звільненням).

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд завчасно, рекомендованим листом із повідомленням, неодноразово направляв ОСОБА_1 судові повістки про виклик у судові засідання на адресу за місцем проживання та реєстрації, які зазначені під час складання адміністративного протоколу, достовірність яких посвідчена власним підписом останнього в протоколі. Отже, ОСОБА_1 вказав їх, як адреси для отримання кореспонденції.

У неодноразово призначені судові засідання, а саме: 19.03.2021, 27.04.2021, 28.05.2021, 07.07.2021, 05.10.2021, 26.11.2021, 22.12.2021, 23.11.2023, 07.12.2023, 25.01.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать направлені на адресу проживання та реєстрації судові повістки, а також розміщенні оголошення на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.

Надані судом доручення про примусовий привід залишилися невиконаними, оскільки ОСОБА_1 проігнорував вимоги представників поліції, що свідчить про ухилення останнього від участі в судових засіданнях та умисне затягування розгляду справи, метою якого на переконання суду є бажання уникнути відповідальність.

Вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 172-4 172-9 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

У той же час законодавством КУпАП встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Вказаний вище протокол про адміністративні правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис, та який було вручено того ж дня, отже останньому було відомо про існування судових проваджень відносно нього. Проте зловживаючи своїми правами ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, в тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавав.

Безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Крім того, відсутність правопорушника під час розгляду адміністративних матеріалів за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, яка вчинила корупційне правопорушення, оскільки це буде означати про безкарність такої поведінки.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду для розгляду справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення за відсутності останнього.

Прокурор в судовому засіданні підтримав складений протокол з викладених у ньому підстав, вважав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, питання щодо звільнення останнього від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності вирішити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановлення наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення має відбуватись через призму оцінки норми ч. 2 ст. 45 Закону, відповідно до якої особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпункті «з» п. 1 ч. 1 ст. 3, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

З огляду на викладену норму, на осіб, зазначених в ній, покладено обов`язок подання декларації, за несвоєчасне подання якої без поважних причин і передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Отже, необхідним є встановлення в першу чергу факту несвоєчасності подання декларації, тобто поза строком визначеним законом.

Відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону поліцейські є суб`єктами відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією. Відповідно до ст. 1 Закону суб`єктами декларування є особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, пунктах 4 і 5 ч. 1 ст. 3 Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та відповідальності, оскільки на нього поширюється дія Закону.

Відповідно до пп. 2 п. 5 розділу ІІ Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 у редакції від 12.12.2019 №168/19 «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, 27.12.2019 №1301/34272, декларація перед звільненням декларація, яка подається відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної в підпунктах «а», «в» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону.

Отже, з огляду на викладене ОСОБА_1 на виконання вищенаведеної норми був зобов`язаний не пізніше 23:59 годин 26.02.2020 включно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, як особи, яка припиняє виконання функцій місцевого самоврядування (перед звільненням).

Так вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №14/2020 від 21.10.2020, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування як особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, як особи, яка припиняє виконання функцій місцевого самоврядування (перед звільненням) та положення Закону (ч. 2 ст. 45), порушення яких вона допустила, що має своїм наслідком настання відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- копією Декларації на ім`я ОСОБА_1 (інспектора ВОДГР УПД ГУНП) з відкритої частини Єдиного реєстру Декларацій, за змістом якої ОСОБА_1 подав Декларацію перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 28.09.2020;

- копією повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції від 26.08.2020 №47-05/42856/20, щодо несвоєчасного подання декларації інспектором взводу №1 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Херсон» ГУНП в Херсонській області ОСОБА_1 ;

- повідомленням про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 17.06.2020 №1000/01/2-2020, відповідно до якого начальником ГУНП в Херсонській області повідомлено про встановлення факту неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: щорічної за 2019 рік ОСОБА_1 ;

- відомостями про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , з яких вбачається, що останній здійснював вхід до системи з 15.07.2020 по 29.07.2020;

- інформацією про отримані кваліфіковані сертифікати у КНЕДП ІДД ДПС, відповідно до якої сертифікат для здійснення електронного підпису на ім`я ОСОБА_1 чинний, термін дії з 15.07.2020 по 15.07.2022;

- послужним списком на ОСОБА_1 , яким також підтверджено зайняття останнім посади інспектора взводу №1 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Херсон», а також факт звільнення 09.01.2020;

- наказом №89 о/с від 03.04.2019, за яким ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу №3 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Херсон» ГУНП; наказом №156 о/с від 31.05.2019, яким ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції»; наказом №389 о/с від 26.12.2019, яким ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу №1 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Херсон» ГУНП; наказом 5 о/с від 08.01.2020, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» з 09.01.2020; послужним списком на ім`я ОСОБА_1 , особистий №0079489; пам`яткою-ознайомленням поліцейських, державних службовців та працівників НПУ з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами антикорупційного законодавства, а саме з вимогами ЗУ «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», КК України та КУпАП, доповненням, пам`яткою-застереженням працівників органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а також особою, на яку розповсюджуються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», зокрема і в частині обов`язків, покладених ч. 2 ст. 45 Закону;

- розпискою від 09.01.2020, згідно якої ОСОБА_1 цього ж дня отримав свою трудову книжку, військовий квиток, витяг з наказу, довідку до РВК, а також підтвердив той факт, що попереджений про необхідність подання декларації перед звільнення, що свідчить про обізнаність останнього щодо обов`язку виконання вимог ч. 2 ст. 45 Закону;

- довідкою про доходи №484 від 17.09.2020, відповідно до якої вбачається, що датою виплати грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 є 29.01.2020;

- листом Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції 24.06.2020 вих.71-03/27283/20, в якому зазначено, що у зв`язку з проведенням програмно-технічного обслуговування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, доступ до нього було частково обмежено у період з 21:00 години 27.12.2019 до 09:00 години 28.12.2019. У період з 17:00 години 03.01.2020 по 12:40 годину 04.01.2020 мала місце помилка у відсутності доступу до персонального кабінету та ненадходженням листів з посиланням для зміни кваліфікованого електронного підпису. Також за інформацією адміністратора ІТС Реєстр Державного підприємства «Українські спеціальні системи» з 09:00 години 15.01.2020 по 12:25 15.01.2020 при спробі подання або збереження документів в ІТС Реєстр виникла помила «Помилка. Не вдалося з`єднатися з сервером. Спробуйте пізніше». З 10:00 години 11.03.2020 у окремих користувачів на етапі автентифікації та при спробах подання і збереження документів в ІТС Реєстр виникли помилки, які були усунуті 12.03.2020 о 16:00 годині. Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до ІТС Реєстр у запитуваний період не зафіксовано.

Оцінюючи наведені вище докази, суд приходить до висновку, що факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду. Досліджені судом докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, допущеного ОСОБА_1 правопорушення, ставити їх під сумнів жодних підстав немає.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. З огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо свого обов`язку та мав можливість його виконати, а матеріали справи не містять доказів протилежного, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 свідомо припускав можливе порушення ним обов`язку з подання Декларації. Крім того, на момент звільнення був додатково попереджений про необхідність подання відповідної декларації за період не охоплений раніше поданими деклараціями, мав в своєму розпоряджернні цифровий підпис, а ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на момент звільнення працювала в штатному режимі.

З огляду на викладене, дослідженими доказами підтверджено обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Останні повністю доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У той же час, зважаючи на дату звільнення ОСОБА_1 , слід зазначити таке.

У випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону (в редакції, яка діяла станом на 08.01.2020 дата звільнення ОСОБА_1 ) кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, а саме: в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Проте рішенням Національного агентства з питань запобігання корупціївизначено 20-денний строк на подання відповідної Декларації, отже датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення є наступний день за останнім днем, коли наступає строк подання декларації, тобто 29.01.2020, тоді як датою виявлення вчиненого правопорушення є 26.08.2020 (дата повідомлення НАЗК про встановлення факту несвоєчасності подання Декларації).

А тому саме ці дати є відправною точкою для розрахунку строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу (п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Отже, кінцевою датою, до якої ОСОБА_1 можна притягнути до адміністративної відповідальності є 29.01.2022 (два роки з моменту вчинення). Крім того, якщо розглядати строки, пов`язані з датою виявлення правопорушення, то кінцевою датою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності є 26.02.2021.

Тому, не зважаючи на ту обставину, що факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, але суд позбавлений права на притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у зв`язку із закінченням строків, визначених ч. 3 ст. 38 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Людмила ВАЛІГУРСЬКА