ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1456/23Головуючий у 1-й інстанції Васильченко В.В.
Провадження № 33/817/72/24 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

його захисника -адвоката Кульгавця С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Кульгавця С.М. на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно даної постанови, 23.07.2023 01 год. 02 хв. на АД М-19 443 км м. Заліщики водій ОСОБА_1 , керував ТЗ ВMW 520 D д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 №ARCD-0528 (повірка дійсна до 22.06.2024) водій відмовився, та виявив бажання пройти огляд в КНП Заліщицька ЦМЛ де також відмовився пройти такий огляд, відмова №53 від 23.07.2023, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить вказану постанову суду скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом не з`ясовано усі обставини справи.

Свої доводи мотивує тим, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в лікарні, а свідки для проведення огляду не залучалися.

Зазначає також, що у медичному закладі, у якому пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд, водій втратив свідомість, тому у нього мали взяти зразки біологічного середовища для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Також у матеріалах справи відсутній акт медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №502143 від 23.07.2023 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу відмовився, а також категорично відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності при цьому двох свідків, тому доводи апелянта в цій частині про недотриманні поліцейськими вимог п.6 Інтрукції є безпідставними.

Встановлені судом обставини відповідають даним, зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису.

Так, з оглянутого відеозапису вбачається, що підставою зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було керування транспортним засобом у комендантську годину. При цьому, поліцейськими повідомлялося ОСОБА_1 , що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у тому числі запах алкоголю з порожнини рота.

Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 по всій території України введено воєнний стан.

З цього часу на Тернопільщині встановлена комендантська година з 24:00 до 05:00 год. та у зв`язку із цим заборонено перебувати на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень у цей час.

Патрулям надано право перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

З оглянутого відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції та відеореєстратора вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 рухався 23.07.2023 01 год. 02 хв. на АД М-19 4443 км м. Заліщики, тобто у комендантську годину, у зв`язку із чим він був зупинений працівниками поліції.

Таким чином, із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції Мартинюку М.В. було належним чином роз`яснено підстави зупинки транспортного засобу та вказано підстави огляду - виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.

Однак, ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер відмовлявся, після чого йому було запропоновано проїхати у медзаклад для проходження такого огляду на що водій погодився.

Проте у медичному закладі ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності вдав, що втратив свідомість, попри роз`яснення йому процедури проходження огляду медичним працівником, що було вірно розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду, тому не підлягають задоволенню твердження апелянта, що водій не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 по прибуттю в КНП Заліщицька ЦМЛ, після короткочасного спілкування з невстановленою особою, під час розмови із лікарем вдав, що втратив свідомість. При цьому підстав для втрати ним свідомості чергова лікар не встановила, зазначила, що водій імітує втрату свідомості і всі його життєві показники перебувають у нормі.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах справи вбачається, що вона працює на посаді завідуючої приймального відділення КНП Заліщицької ЦЛМ. 23.07.2023 року о 01:36 год. вона прибула до місця роботи за викликом чергового лікаря для освідування особи на стан алкогольного сп`яніння, отримала направлення від працівника поліції на огляд ОСОБА_1 , який в цей момент перебував у свідомості та стояв. До нього підійшов невідомий чоловік та на вухо запропонував йому втратити свідомість. Після цих слів ОСОБА_1 спустився на підлогу і лежав, закривши очі. При огляді дихання зберігається, пульс у нормі, повіка опирається підняттю, зіниці реагують на світло, АТ 120/80. Враховуючи зазначене втрату свідомості ОСОБА_1 симулює.

Такі свої пояснення свідок ОСОБА_2 повністю підтвердила, будучи допитаною в судовому засіданні місцевого суду та ствердно вказала, що втрату свідомості ОСОБА_1 симулював.

Також поліційська ще декілька разів пропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній лежав мовчки, що було вірно розцінено нею як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тому не підлягають задоволенню твердження апелянта, що у матеріалах справи відсутній акт медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий не проводився.

Аргументи апелянта, що у медичному закладі, у якому пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд, водій втратив свідомість, тому у нього мали взяти зразки біологічного середовища для визначення стану алкогольного сп`яніння є безпідставними з огляду на наступне.

Положеннями п.п. 7,8,12 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

П.14 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

При цьому у ОСОБА_1 не було встановлено ознак наркотичного сп`яніння і він не був учасником ДТП, тому у працівників медичного закладу не виникало обов`язку відбирати у нього в примусовому порядку зразки біологічного середовища.

Отже, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Кульгавця С.М. залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя