Провадження № 3/127/9411/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 02.11.2023 органом 0511, РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428781 від 07.11.2023 ОСОБА_1 05.11.2023 в період часу з 12:00 год. до 14:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме: самовільно забрала диван, зарядний пристрій, акумуляторні батареї та перетворювач напруги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та повідомила наступне. Так, на даний час ОСОБА_1 вагітна. З того часу, як вона розповіла своєму чоловіку ОСОБА_2 про другу вагітність, ОСОБА_1 постійно перебувала під погрозами та психологічним тиском з боку ОСОБА_2 , оскільки він не хоче аби вона народжувала дитину та примушував перервати вагітність. В ході одного з таких конфліктів, ОСОБА_2 забрав свої речі та з`їхав з квартири, що йому належить, а ОСОБА_1 залишилась там проживати разом із першою спільною дитиною. Так як проживання в цій квартирі стало нестерпним, через те що ОСОБА_2 та його батьки весь час виганяли її, вона була змушена переїхати до свого брата.

Тоді, 05.11.2023 ОСОБА_1 попросила брата ОСОБА_3 та своїх колег допомогти зібрати речі та перевезти на іншу квартиру, так, ОСОБА_1 забрала диван, який був придбаний за кошти матері ОСОБА_1 , зарядний пристрій, акумуляторні батареї та перетворювач напруги, що купувались за спільні кошти з її чоловіком. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що зарядний пристрій, акумуляторні батареї та перетворювач напруги вона забрала для потреб їхньої спільної дитини, так як була імовірність відключення взимку електроенергії.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що його сестра ОСОБА_1 неодноразово скаржилась на свого чоловіка, який шантажував її матеріальним забезпеченням, ображав нецензурною лайкою та виганяв з квартири коли дізнався, що вона вдруге вагітна. Через погрози та тиск з боку ОСОБА_2 та його батьків, ОСОБА_1 переїхала з дитиною на квартиру ОСОБА_3 . Також, ОСОБА_3 відомо, що ОСОБА_2 ставились часові рамки, в межах яких ОСОБА_1 мала з`їхати з квартири та забрати речі.

Тоді, 05.11.2023 ОСОБА_1 попросила ОСОБА_3 допомогти перевезти речі з квартири, що на АДРЕСА_3 , та вона забрала диван і інші речі, які були куплені за їхні спільні кошти.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що 05.11.2023 її колега ОСОБА_1 попросила допомогти зібрати речі, у зв`язку з переїздом та вона погодилась. Також, ОСОБА_4 зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_2 виганяв ОСОБА_1 з квартири та викрав її документи. Жодних насильницьких дій по відношенню до свого чоловіка ОСОБА_1 не вчиняла, на відміну від нього.

Захисник Сидорчук Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила суд закрити справу про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До суду надійшла заява представника потерпілого ОСОБА_2 захисника Болманенка О.О. про перенесення розгляду справи, у зв`язку з його перебуванням на лікуванні. Разом з тим, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника потерпілого.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, думку захисника та дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428781 від 07.11.2023 слідує, що ОСОБА_1 05.11.2023 в період часу з 12:00 год. до 14:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме: самовільно забрала диван, зарядний пристрій, акумуляторні батареї та перетворювач напруги.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено термін, під яким насильство у сім`ї - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характер.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 428781 від 07.11.2023, реєстрацію працівників поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.11.2023, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно та письмові пояснення ОСОБА_2 від 07.11.2023.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.11.2023 вбачається, що ОСОБА_2 просить прийняти міри до його дружини ОСОБА_1 , яка 05.11.2023 самовільно, без його згоди забрала диван, зарядний пристрій, акумуляторні батареї та перетворювач напруги, чим вчинила домашнє насильство економічного характеру.

Аналогічні обставини зазначені і в письмових поясненнях ОСОБА_2 від 07.11.2023, наявних в матеріалах справи.

Крім того, на підтвердження вищезазначених обставин ОСОБА_2 були надіслані на адресу суду письмові пояснення, з яких вбачається, що він проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана до шлюбу та він є єдиним власником. Так, після народження дочки, його дружина ОСОБА_1 почала систематично зловживати алкоголем, вживати психотропні речовини та її поведінка стала неадекватною. Зважаючи на ці обставини, він прийняв рішення розлучитись, після чого зі сторони ОСОБА_1 та її родичів почався психологічний тиск та провокації. Згодом, ОСОБА_1 двічі безпідставно зверталась до поліції ніби то щодо вчинення відносно неї домашнього насильства, а 05.11.2023 без відома ОСОБА_2 та без його дозволу за допомогою брата та інших осіб вивезла з його квартири свої та дитячі речі, а також його особисте майно, придбане до шлюбу.

Також, ОСОБА_2 суду надано фото та відео з камери відеоспостереження, з яких вбачається винесення 05.11.2023 майна з квартири ОСОБА_1 з іншими особами.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, зазначила, що дійсно вивезла з квартири ОСОБА_2 майно, про яке вказано в протоколі, однак, це майно належить їй так само як і ОСОБА_2 , оскільки було придбано під час шлюбу, а кошти на диван дала мати ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що зарядний пристрій, акумуляторні батареї та перетворювач напруги забрала для потреб їхньої з ОСОБА_2 спільної дитини, так як була імовірність відключення взимку електроенергії, тобто її умисел не був направлений на спричинення домашнього насильства економічного характеру.

Так, надані ОСОБА_2 письмові пояснення повністю спростовуються показами, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що ОСОБА_2 тривалий час чинив тиск на вагітну ОСОБА_1 , виганяв її з квартири та погрожував, внаслідок чого вона переїхала до свого брата ОСОБА_3 та забрала з його квартири речі, які були придбані за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, але наразі проживають окремо одне від одного. У зв`язку з наявністю непорозуміння з приводу другої вагітності ОСОБА_1 , між подружжям виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 була вимушена покинути квартиру, в якій проживала з першою дитиною.

Також, пояснення та копії процесуальних документів та судових рішень, надані потерпілим ОСОБА_2 тільки підтверджують наявність тривалого конфлікту між ним та ОСОБА_1 , але не підтверджують того, що остання вчинила щодо ОСОБА_2 домашнє насильство економічного характеру.

Окрім цього, суду не надано доказів чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подія, яка сталась 05.11.2023 в період часу з 12:00 год. до 14:00 год. у АДРЕСА_1 , містить ознаки конфлікту, пов`язаного із майновими відносинами щодо користування спільним майном, що не можна трактувати як вчинення насильства в сім`ї, а дані правовідносини мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Жодним із наявних в матеріалах справи доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства, як завдання шкоди економічного характеру.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, достатніх доказів на підтвердження умисного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: