Провадження № 3/127/9951/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №771418 від 19.10.2023 р., того ж дня о 16 год. 20 хв. в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини, чим міг завдати шкоди психологічному чи фізичному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та просив закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суду пояснив те, що ОСОБА_2 його колишня дружина, яка мешкає з двома дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за адресою : АДРЕСА_2 . За цією адресою протиправних дій він вчиняв. 19.10.2023 р. він був у тому районі, але в квартирі домашнього насильства не вчиняв. На вулиці біля будинку між ним та ОСОБА_2 виник конфлікт, але це не було домашнє насильство і саме ОСОБА_2 напала на нього. У суперечці, яка виникла, ОСОБА_1 вважає винною ОСОБА_2 , яка перешкоджала виїзду з двору автомобіля ОСОБА_1 та самовільного проникнення в салон автомобіля. У квартиру самовільно ОСОБА_1 не заходив, а був запрошений дітьми. Також ОСОБА_1 вказав на те, що протокол складений з порушеннями, а саме неправильно зазначена адреса його місця проживання : АДРЕСА_2 ; поліцейський не запропонував ОСОБА_1 написати пояснення в протоколі, а зазначив про те, що «пояснення надам в суді».

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 19.10.2023 р. о 16 год. 20 хв. дізналась про те, що колишній чоловік ОСОБА_1 знаходиться в належній їй квартирі за адресою : АДРЕСА_2 , без її дозволу. В квартиру ОСОБА_2 не заходила, а чекала в дворі біля будинку. Коли ОСОБА_1 вийшов з під`їзду на двір ОСОБА_2 стала з`ясовувати, на якій підставі без її згоди він потрапив до квартири. У відповідь ОСОБА_1 викликав по телефону з дому дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Коли діти вийшли на вулицю, ОСОБА_1 схопив ОСОБА_2 за руки, а молодший син ОСОБА_4 став її бити. Потім ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 збили ОСОБА_2 з ніг і син ОСОБА_4 продовжував її бити, лежачою на землі. ОСОБА_2 викликала поліцію і бригаду протидії домашньому насильству. З 19.10.2023 р. ОСОБА_2 перебувала в кризовій кімнаті денного центру соціально-психологічної допомоги у зв`язку з неможливістю проживати в квартирі, що спричинена напруженими стосунками між нею та дітьми.

Свідок ОСОБА_6 дав пояснення про те, що 19.10.2023 р. був спланований напад ОСОБА_2 , її подруги ОСОБА_7 та працівника ОСББ, підлеглого ОСОБА_2 , ОСОБА_8 на батька ОСОБА_1 , синів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в дворі будинку за місцем їх проживання. Коли свідок сів за кермо автомобіля батька, ОСОБА_2 перешкоджала його виїзду з двору, стояла перед автомобілем, била кулаками по капоту. ОСОБА_7 стала на воротах і перешкоджала відкрити їх. В цей час ОСОБА_2 вскочила в салон автомобіля і замкнула двері. Потім приїхали працівники поліції і соціальної служби. ОСОБА_2 ніхто не бив, а ОСОБА_1 тягнув її за руки, коли вона била руками по капоту і зробила вм`ятини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про наявність у діях ОСОБА_6 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами, визначеними частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно із ст. ст. 27, 28 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до абзацу другого ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При розгляді справи судом встановлено, що між ОСОБА_2 , її колишнім чоловіком ОСОБА_1 , синами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 склались напружені стосунки, які призводять до конфліктів із складанням працівниками поліції адміністративних матеріалів за ст. 173-2 КУпАП.

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_2 .

Пояснення ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, суд не бере до уваги, тому що викладені ним факти, розвиток подій спростовані сукупністю доказів у справі, які свідчать про підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення, усними поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , протоколом прийняття її заяви про вчинене адміністративне правопорушення, її письмовими поясненнями, в якому ОСОБА_2 зазначає про те, що між нею, колишнім чоловіком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_6 виникла словесна суперечка, в ході якої вони її штовхали, виражались нецензурними словами, застосовували фізичну силу, син бив ногами, а чоловік також шарпав за одяг та руки.

Суд оцінює критично пояснення свідка ОСОБА_6 , який в конфліктах між батьками займає сторону батька, і є заінтересованою особою у вирішенні справи на користь ОСОБА_1 . Крім того суд враховує те, що ОСОБА_6 з приводу подій, що відбувались 19.10.2023р. в дворі будинку за адресою : АДРЕСА_2 , постановою суду від 13.12.2023 р. в справі №127/33321/23 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно матері ОСОБА_2 , та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в сукупності, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, тому що ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, та зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень у майбутньому до нього належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 173-2 ч. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

На постанову може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя