Справа № 465/122/24 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Провадження № 33/811/520/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Згідно з постановою судді, 27.12.2023 року о 22 год. 45 хв. у м. Львові по вул. Окружна, 40 водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 003060 від 28.12.2023 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що працівниками правоохоронних органів грубо порушено порядок притягнення до відповідальності та не дотримано процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що працівники поліції проігнорували прохання забезпечити надання правової допомоги незважаючи на те, що двічі клопотав про необхідність адвоката під час оформлення адміністративних матеріалів.

Крім того, працівник поліції неправомірно тиснув та змушував підписати протокол.

Зауважує, що з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції не вбачається готовність та справність приладу «Drager alcotest 6820», яким здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема на відео не видно готовності приладу до проведення тесту як на місці зупинки, так і в медичному закладі, також не вбачається результатів проведеного тесту.

Окрім того зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду №003060 від 28.12.2023 складений на підставі результатів проведеного аналізу за допомогою газоаналізатора типу «Drager», результати якого на відео не проглядаються.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Гриневич М. М. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 17.05.2024 року судова повістка сформована електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом серії ААД № 568249 від 28.12.2023 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП та яким підтверджуються час і обставини вчинення адміністративного правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; тестом № 1731 від 27.12.2023 року, проведеним на місці зупинки транспортного засобу в ході огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager ARHE 0202, відповідно до якого зафіксовано результат 1,94 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у зв`язку з виявленням ознак такого стану: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, та яким зафіксовано результат огляду ОСОБА_1 з використанням приладу Drager 1.94 проміле; направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 27.12.2023 року, відповідно до якого водія ОСОБА_1 скеровано на огляд до медичного закладу у зв`язку з виявленням в останнього працівниками поліції ознак стану алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці; висновком лікаря-нарколога КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" ОСОБА_2 № 003060 від 28.12.2023 року, яким констатовано перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; рапортом інспектора взовду №2 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівській області Ю. Голубця від 28.12.2023 року, відповідно до якого 27.12.2023 року близько 22.45 год. у м. Льові по вул. Окружна, 40 працівниками поліції було зупинено автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснював зустрічний проїзд по дорозі з одностороннім рухом, при спілкуванні з водієм було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою приладу Drager, який показав результат - 1,94 проміле, з чим водій не погодився, а тому, був запрошений до КНП ЛОР ЛОМЦ ПтаТУ, де згідно висновку лікаря-нарколога №003060 було констатовано перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим на водія було оформлено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 27.12.2023 року о 22 год. 45 хв. у м. Львові по вул. Окружна, 40 дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.

Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо тиску на ОСОБА_1 , та встановлено, що жодних підстав вважати, що працівники поліції здійснювали тиск на вказану особу немає, таке твердження апелянта не підтверджене доказами, не вбачається такого тиску і на досліджених відеозаписах.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про закриття провадження у справі, захисника Васечка Ю. А., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Франківського районний суд міста Львова від 27 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк