Справа №585/2985/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/144/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за клопотанням про поновлення строку та апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2023 року, за результатом розгляду об`єднаної в одне провадження справи, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за те, що 18 липня 2023 року о 19 годині 20 хвилин в с.Колісникове, вул.Дорожна,5, Роменського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissanн.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, мляву мову, нечітку ходу), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 18 липня в с.Колісникове, вул.Дорожна,5 Роменського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissanн.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд в кювет з подальшим перекиданням, автомобіль отримав механічні пошкодженням. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, вважаючи його постановленим з недотриманням вимог діючого КУпАП, Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за результатами неповного дослідження доказів та без врахування практики Європейського суду з прав людини, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, скасувати вказане рішення, а провадження у справі за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Також, ОСОБА_1 просить під час апеляційного перегляду дослідити докази, які містяться у матеріалах справи та допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обгрунтування пропуску строку, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувану постанову він отримав лише 07 серпня 2023 року, крім того, останній день для подання апеляційної скарги 06 серпня 2023 року був вихідний, і, відповідно для складання обгрунтованої апеляційної скарги йому потрібен був час. Тому, вважає, що цей строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд не з`ясував його думки з приводу пред`явленого обвинувачення у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, однобічно оцінив наведені докази, не врахував того, що вони не підтверджують його вини у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень. Він не керував транспортним засобом Nissanн.з. НОМЕР_1 , як зазначено в оскаржуваній постанові, оскільки за декілька годин до цього, перебуваючи в смт. Липова Долина передав ключі від автомобіля своєму знайомому побратиму ОСОБА_4 , позивний « ОСОБА_5 », що може підтвердити як останній, так і ОСОБА_3 . При цьому, він домовився, що забере автомобіль в м. Ромни ввечері. Виконавши службові завдання в смт. Липова Долина та повертаючись в м. Ромни, він побачив свій автомобіль поблизу одного з домогосподарств в с. Колісникове Роменського району, і у зв`язку з тим, що не перебував за кермом, не вбачав сенсу проходити огляду на стан сп`яніння.

Апелянт вказує, що під час ДТП, у автомобілі знаходились лише водій ОСОБА_4 , і з його слів на місці ДТП не перебувало жодних свідків, зокрема ОСОБА_2 , показання якого суд навів у оскаржуваній постанові на підтвердження його вини. Також на місці ДТП не було працівників поліції чи військовослужбовців, які б бачили, хто був за кермом автомобіля, зокрема що саме він ( ОСОБА_1 ) перебував за кермом вказаного транспортного засобу.

Також, апелянт зазначає, що складені відносно нього працівниками поліції протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП самі по собі не можуть бути визнані доказом у даній справі, а іншими доказами, обставини, вказані у цих протоколах, не підтверджуються. В той же час, відомості, які містять протоколи, спростовуються його поясненнями щодо не перебування за кермом, які відповідно до статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а також показаннями свідків ОСОБА_4 з позивним « ОСОБА_5 » та ОСОБА_6 .

При цьому, як зазначає апелянт, письмові показання свідка ОСОБА_2 , які врахував суддя при прийнятті оскаржуваного рішення, є недопустимим доказом, оскільки останній не був очевидцем ДТП, не бачив хто був за кермом і навіть не був у місці, де сталась ДТП, крім того, зазначений свідок не допитувався судом безпосередньо і він ( ОСОБА_1 ) не мав можливості поставити цьому свідку свої запитання.

Щодо стосується відеозапису, який було оглянуто в судовому засіданні, то з нього вбачається, що він здійснювався після ДТП не в місці події, транспортний засіб не перебуває у русі, і з нього не вбачається, що він перебував за кермом, а тому, цей відеозапис є неналежним доказом.Крім цього, після його відмови пройти огляд на стан сп`яніння, працівник поліції не пропонував пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, що також є порушенням визначеного законом порядку проведення медичного огляду.

Апелянт стверджує, що не порушував п. 2.5, 12.1 Правил дорожнього руху України та керував автомобілем у тверезому стані і не вчиняв ДТП, в ході судового розгляду не було здобуто доказів його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і з врахуванням того, що всі сумніви тлумачаться на користь особи, провадження у справі відносно нього підлягає закриттю за відсутності події і складу даних адміністративних правопорушень.

В судове засідання призначене на 10 год. 30 хв. 19 січня 2024 року до Сумського апеляційного суду, будучи належним чином сповіщеними про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, ні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Яковець Є.О.повторно не з`явились.

Від захисника Яковця Є.О. надійшло повторне клопотання, в якому останній просив відкласти апеляційний розгляд даної справи на іншу дату, з посиланням на те, що у призначене судове засідання свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не допитувались у суді першої інстанції, з`явитись не зможуть, у зв`язку з зайнятістю на роботі.

При вирішенні питання відкладення розгляду справи апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з вересня 2023 року.

Тривале її не вирішення пов`язано з тим, що на задоволення клопотання захисника Яковця Є.О., апеляційний розгляд перший раз 26 жовтня 2023 року було відкладено на іншу дату, у зв`язку з неможливістю приймати участь у судовому засіданні ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 .

Тобто, апеляційним судом вживались заходи для забезпечення права ОСОБА_1 на справедливий суд.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Тобто ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває його апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`являється, хоча і отримує судові повістки, а його захисник лише направляє клопотання про відкладення на іншу дату, з посиланням на одні і ті ж обставини.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого її відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 скарги на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2023 року, як у його відсутність, так і у відсутність його захисника Яковця Є.О., і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 1 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За наявності того, що на спростування доводів ОСОБА_1 про те, що повний текст судового рішення він отримав лише 07 серпня 2023 року, при тому, що останній день для подання апеляційної скарги припадав на вихідний день, апеляційний суд вважає за необхідне поновити останньому строк на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2023 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Що стосується доводів апелянта щодо незаконності прийнятого суддею суду першої інстанції рішення, то апеляційний суд враховує наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях останнього як складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, так і за ст. 124 КУпАП..

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу серії ААД № 07830 від 18 липня 2023 року з якого вбачається, що 18 липня 2023 року о 19 годині 20 хвилин в с. Колісникове, вул. Дорожна, 5 Роменського району, останній керував автомобілем Nissanн.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, нечітка хода, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, рапорту інспектора СРПП Роменського РВП Науменко В.В. та відеозапису, який було долучено працівниками поліції.

Що стосується правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то вина ОСОБА_1 у його вчиненні була встановлена суддею з врахуванням протоколу серії ААД №007880 від 18 липня 2023 року, з якого вбачається, що у цей день, у с.Колісникове, вул.Дорожна,5 Роменського району, останній керував автомобілем Nissanн.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд в кювет з подальшим перекиданням автомобіля, який отримав механічні пошкодженням,рапорту про надходження повідомлення на службу «102» про ДТП, схеми наслідків ДТП від 18 липня 2023 року та письмових пояснень ОСОБА_2 .

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апелянта про те, що суддя однобічно оцінив наведені докази, не врахував того, що вони не підтверджують його вини у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, оскільки він не керував транспортним засобом, то вони спростовуються саме відеозаписом, який було, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, було проглянуто і апеляційним судом.

З вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції, які виїхали на місце ДТП, з самого початку спитали у ОСОБА_1 , що сталося, на що останній повідомив, що керував своїм автомобілем, їхав зі швидкістю 80 км/год, не впоравшись з управлінням перед поворотом і з`їхав у кювет. При цьому, за зовнішніми ознаками ОСОБА_1 перебував у стані сильного сп`яніння.

Поліцейський запропонував ОСОБА_1 , саме як водієві, чого останній і не заперечував, пройти огляд на стан сп`яніння, з врахуванням його зовнішніх ознак різкий запах з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, вказуючи на те, що у цьому смислу немає, і самостійно, без газоаналізатора, визначив стан свого сп`яніння у 3,0 Проміле.

Саме з врахуванням того, що ОСОБА_1 , як водій, відмовився у проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейські роз`яснили, що за таких обставин, відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ст. 124 КУпАП, а також повідомили, коли у суді буде розглядати справа про адміністративне правопорушення відносно нього.

При цьому, доводи апелянта про те, що він передав ключі від автомобіля своєму знайомому, з яким домовився, що забере автомобіль в м. Ромни ввечері та що повертаючись з службового завдання побачив свій автомобіль поблизу одного з домогосподарств в с. Колісникове Роменського району, жодним чином зібраними у справі доказами не підтверджуються, а навпаки, спростовуються саме вказаним відеозаписом, яким підтверджуються обставини, які вказані у протоколах, складених відносно ОСОБА_1 , на якому зафіксовано його поясненнями щодо перебування за кермом та вчинення ДТП без інших учасників, внаслідок якого його автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Що стосується доводів апелянта про те, що письмові показання свідка ОСОБА_2 , які врахував суддя при прийнятті оскаржуваного рішення, є недопустимим доказом, оскільки останній не був очевидцем ДТП та не бачив хто був за кермом і навіть не був у місці, де сталась ДТП, то вони є надуманими та безпідставними, враховуючи, що вказаний свідок, місце проживання якого вказано АДРЕСА_2 , надаючи пояснення зазначав про те, що до його будинку трактор червоного кольору притягнув автомобільNissan,біля якого перебував військовий у стані алкогольного сп`яніння, тілесні ушкодження на ньому були відсутні, а автомобіль мав ознаки ДТП і був побитий, потім приїхали інші військові та працівники поліції і з їх розмови він почув, що саме цей військовий і був за кермом вказаного автомобіля.

Такі пояснення свідка ОСОБА_7 цілком узгоджуються з вищезазначеним відеозаписом, і у його допиті, чи у допиті свідка ОСОБА_3 , на що вказував в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд необхідності не вбачає, оскільки у даній справі достатньо доказів на підтвердження вчинення саме останнім зазначених адміністративних правопорушень, що було вірно враховано суддею суду першої інстанції та знайшло відображення в оскаржуваній постанові.

З огляду на вищезазначене, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків судді суду першої інстанції жодним чином не спростовано.

За таких обставин, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що просив апелянт, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновитиособі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2023 року.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.