Справа№938/208/24
Провадження № 3/938/160/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, не одруженого, на утриманні дітей не має, зареєстроване та фактичне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

потерпілої особи: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно особи, із якою спільно проживає, пов`язаний спільним побутом та має взаємні права та обов`язки.

Правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 , 17.02.2024 близько 00год 30хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_2 , вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме чинив психологічний тиск відносно ОСОБА_2 , у зв`язку із чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої, та розбив вікно у житловому будинку потерпілої, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Будучи допитаним у судовому засіданні 03.04.2024, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Пояснив, що близько трьох років він проживає разом із потерпілою ОСОБА_2 , у належному йому будинку в АДРЕСА_1, як одна сім`я, однак без укладення шлюбу. Однак 16.02.2024 його цивільна дружина ОСОБА_2 ночувала у своєму будинку, який також розташований в АДРЕСА_1 . 17.02.2024 ОСОБА_2 запропонувала йому піти разом на день ОСОБА_3 до її родички, однак він був проти цього, сказав, що сам не піде та їй забороняє. Оскільки, ОСОБА_2 наполягала, то він відпустив її на день народження, однак із умовою, що вона повернеться додому о 19 годині вечора. В той же час, як було домовлено, а саме о 19год ОСОБА_4 додому не повернулась, та не відповідала на його телефонні дзвінки.

Приблизно о 12 годині вечора, ОСОБА_4 зателефонувала до нього, однак він уже спав та не відповів на дзвінок, а побачив пропущений виклик, тільки після опівночі. Він знову зателефонував до ОСОБА_4 , однак вона не відповідала, тому він вирішив піти до неї додому. Прийшовши до її будинку, він стукав у двері, щоб вона відчинила, та вкотре телефонував, однак ОСОБА_4 не відповідала, тоді він почав стукати у вікно та вибив скло. Вважає, що скло було погано закріплено, тому від його стуку, воно випало із рами та розбилось. Через розбите вікно він говорив ОСОБА_4 , що вона йшла до нього додому, однак ОСОБА_4 не виходила, тому він заліз через розбите вікно у хату. Перебуваючи вже в будинку, надалі говорив ОСОБА_4 , щоб вона йшла із ним до його будинку, зокрема і для того, що принести нове скло для вікна, однак вона не погоджувалась. В цей час сестра ОСОБА_4 , яка також була в будинку, зателефонувала прийомному сину ОСОБА_4 , а той викликав поліцію.

Зазначив, що жодних образ чи погроз на адресу потерпілої він не висловлював.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні надала пояснення в яких зазначила, що із ОСОБА_1 вони проживають близько трьох років як одна сім`я, однак без укладення шлюбу. 17.02.2024 в неї та ОСОБА_1 виникли неприязні стосунки, оскільки він не погоджувався іти з нею на день народження до її родички, а також не відпускав її йти на день народження одну. Зокрема відпустив тільки за умови, що вона повернеться додому о 7 годині вечора. Після дня народження, вона повернулась близько 12-ї години, однак не пішла додому до ОСОБА_1 , а разом із своєю сестрою пішла ночувати до свого будинку. Коли ОСОБА_1 прийшов до її будинку, то вона не впускала його всередину, однак він стукав у двері та вікно, та вибивши шибку, заліз через вікно у будинок. Зайшовши в будинок, ОСОБА_1 наполягав, щоб вона йшла із ним до нього додому, однак вона не погоджувалась. Вважає, що ОСОБА_1 тиснув на неї психологічно, однак не дуже. Він не кричав на неї та не ображав її.

В той момент її сестра зателефонувала до її дочки, а та в свою чергу зателефонувала до ОСОБА_5 , який викликав поліцію.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу особу, дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.п. 16, 14, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї співмешканки, із якою спільно проживає, пов`язаний спільним побутом та має взаємні права та обов`язки, умисні дії психологічного та економічного характеру, які полягали у тому, що він вчиняв на неї психологічний тиск та розбив вікно у її будинку.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №534788 від 17.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 , 17.02.2024 близько 00год 30хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_2 , вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме чинив психологічний тиск відносно ОСОБА_2 , у зв`язку із чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої, та розбив вікно у житловому будинку потерпілої, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду;

-терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА 408517 від 17.02.2024, згідно з яким ОСОБА_1 зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено йому вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 строком на 10 діб з 02год 44хв. 17.02.2024 до 02год 44хв. 26.02.2024;

-письмовими поясненнями ОСОБА_6 , в яких він зазначив, що 17.02.2024 близько 00год 45хв., до нього зателефонувала сестра ОСОБА_7 та повідомила, що їй написала SMS-повідомлення ОСОБА_8 , в якому повідомила, що відбувається бійка в домі її сестри ОСОБА_2 , та після цього він зателефонував у поліцію;

- письмовими поясненнями ОСОБА_8 в яких вона вказала, що 16.02.2024 близько 23год. 40хв. вона разом із свою сестрою ОСОБА_2 повернулась до їх домівки у с. В.Ходак, та мали намір лягати спати. В цей час до будинку прийшов колишній співмешканець ОСОБА_1 та стукав у двері та вікно будинку. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у неприязних стосунках, ОСОБА_4 не відчиняла йому двері та не впускала всередину будинку. Після цього ОСОБА_1 вибив шибку та заліз через вікно до будинку, і наполягав, щоб ОСОБА_4 пішла разом із ним, до його будинку, і ночувала в нього. Однак ОСОБА_4 не погожувалась . Тоді вона написала SMS-повідомлення дочці своєї сестри, а та зателефонувала до ОСОБА_6 , який викликав поліцію.

-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 наданими нею під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, та поясненнями наданими нею в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Окрім того, аналізуючи досліджені докази, показання особи яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, приходжу до висновку, що невизнання ОСОБА_1 своєї вини, є його правом та обраним способом захисту, спрямованим на уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності та такі покази спростовуються показами потерпілої, та матеріалами справи.

В ході судового розгляду не встановлено правових підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме: за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, приходжу до висновку, що ОСОБА_9 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з нього судовий збір.

Керуючись статтями 24, 30, 40-1, ч.1 ст.173-2, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок (триста сорок гривень нуль копійок) .

Стягнути з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС