Справа № 136/762/23
Провадження № 33/801/342/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець О. Д.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., зараховано його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Не погоджуючись із такою постановою суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 28 березня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в оскаржуваній частині та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неналежно повідомив його про судове засідання, яке відбулося 09 січня 2024 року, оскаржувану постанову суду він отримав лише 24 січня 2024 року, однак в період з 25 січня 2024 року по 07 лютого 2024 року він перебував на лікарняному, оскільки пошкодив лівий колінний суглоб, що підтверджується консультативним висновком КНП «Вінницької МКЛ № 3» від 25 січня 2024 року, а гіпс було знято 08 лютого 2024 року.

09 лютого 2024 року ОСОБА_1 надіслав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, вважаючи, що строк ним було пропущено із поважних причин.

26 лютого 2024 року ОСОБА_1 із ЄДРСР стало відомо про повернення йому апеляційної скарги постановою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

21 березня 2024 року поштар доставив ОСОБА_1 постанову Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2024 року, якою йому також було повернуто апеляційну скаргу.

27 березня 2024 року ОСОБА_1 зняли гіпс, оскільки він 14 березня 2024 року травмувався. Відтак, вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Вивчивши апеляційну скаргу і матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Частина друга статті 294 КУпАП передбачає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

Оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена судом 09 січня 2024 року, проте апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду 28 березня 2024 року, що підтверджується календарним штемпелем на поштовому конверті.

Із матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року ОСОБА_1 подавав неодноразово.

Так, вперше апеляційна скарга засобами поштового зв`язку була подана 09 лютого 2024 року та повернута йому постановою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, якою одночасно було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження.

Після цього апеляційна скарга засобами поштового зв`язку була подана 29 лютого 2024 року та повернута йому постановою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2024 року.

Підставою повернення апеляційної скарги у обох випадках була відмова у поновленні строку ОСОБА_1 на подання апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційних скарг встановлено, що ОСОБА_1 зазначав одну і ту ж саму підставу для поновлення строку, а саме те, що суд першої інстанції неналежно повідомив його про судове засідання, яке відбулося 09 січня 2024 року, оскаржувану постанову суду він отримав лише 24 січня 2024 року, однак в період з 25 січня 2024 року по 07 лютого 2024 року він перебував на лікарняному, оскільки пошкодив лівий колінний суглоб, що підтверджується консультативним висновком КНП «Вінницької МКЛ № 3» від 25 січня 2024 року, а гіпс було знято 08 лютого 2024 року.

Такі підстави поновлення строку були предметом розгляду апеляційного суду неодноразово, та неодноразово із урахуванням встановлених із матеріалів справи обставин були визнані неповажними.

Подаючи апеляційну скаргу втретє ОСОБА_1 окрім вищевказаного зазначає також, що 26 лютого 2024 року із ЄДРСР йому стало відомо про повернення апеляційної скарги постановою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року. 21 березня 2024 року поштар доставив ОСОБА_1 постанову Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2024 року, якою йому також було повернуто апеляційну скаргу. 27 березня 2024 року ОСОБА_1 зняли гіпс, оскільки він 14 березня 2024 року травмувався, на підтвердження чого надав консультативний висновок спеціаліста від 14 березня 2024 року. Після цього апеляційну скаргу він подав 28 березня 2024 року.

Дослідивши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги відсутні, оскільки лікування ОСОБА_1 з 14 березня 2024 року по 27 березня 2024 року не спростовує того, що вперше апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 із пропуском десятиденного строку і наведені скаржником підстави пропуску вказаного строку визнані неповажними постановами Вінницького апеляційного суду від 20.02.2024 року та 12.03.2024 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Апеляційний суд констатує, що звертаючись з апеляційною скаргою поза встановленими законом процесуальними строками, скаржник не надав доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови суду першої інстанції у встановлений законом строк.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук