Справа №443/2189/23
Провадження №3/443/13/24
ПОСТАНОВА

іменем України

25 січня 2024 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 21.11.2023 близько 21 год 00 хв перебуваючи в приміщенні будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: обзивав нецензурними словами, кричав, чинив моральний та психологічний тиск, конфлікт відбувався у присутності дітей ОСОБА_3 , 2015р.н., та ОСОБА_4 2012р.н., вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 22.11.2023 близько 21 год 00 хв в АДРЕСА_1 порушив заборону спілкування, винесену 21.11.2023 з 21 год 50 хв, а саме: терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №339430, вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 22.11.2023 близько 21 год 07 хв перебуваючи в приміщенні будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: обзивав нецензурними словами, кричав, чинив моральний та психологічний тиск, конфлікт відбувався у присутності дітей ОСОБА_3 , 2015р.н., та ОСОБА_4 2012р.н., вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 23.11.2023 об 11 год 45 хв в АДРЕСА_1 порушив зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №305747 винесено 22.11.2023, вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 24.11.2023 о 12 год 45 хв в АДРЕСА_1 порушив зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №305747 винесено 22.11.2023, вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не визнав, суду пояснив, що жодного насильства щодо дружини та дітей він не вчиняв. Міг крикнути, але тиску не чинив, нецензурною лайкою не виражався, фізично дружину не чіпав. Він продовжував проживати у будинку після винесення заборонного припису, оскільки це його будинок і іншого житла у нього немає. З дружиною не контактував.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 . Крім цього, заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 247 КУпАП, в обґрунтування якого покликаючись на те, що надані на розгляд суду протоколи про адміністративне правопорушення складаний поліцейським самостійно, без присутності ОСОБА_1 . При складанні поліцейським не роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, не надано права дати пояснення і зауваження щодо його змісту, а також не вручено копій вказаних протоколів. Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про вручення копії протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та ознайомлення зі змістом протоколу свідчить про істотне порушення права на захист. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Хоча працівники поліції наділені повноваженнями і мають відповідні технічні засоби для відео фіксації неправомірних дій осіб, проте таких доказів в межах обвинувачення ОСОБА_1 при, нібито, вчиненні правопорушень, суду не надано. Домоволодінням в АДРЕСА_1 є приватним. З рапортів вбачається, що поліцейські самовільно, без відповідного рішення суду та за відсутності підстав, визначених положеннями статті 38 Закону України «Про Національну поліцію», проникнули на територію приватного будинковолодіння у АДРЕСА_1 , де, нібито, знаходився ОСОБА_1 . Таким чином, зважаючи на те, що поліцейськими грубо порушено положення ст. 38 Закону України «Про Національну поліцію», тому і протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 , як і всі інші докази, вказані у протоколах, є недопустимими. У даному випадку протоколи відносно ОСОБА_1 складено без врахування вимог статей 9, 173-2 КУпАП та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У протоколах про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не зазначено об`єктивну сторону правопорушення, оскільки не вказано діянь (дій або бездіяльності), вчинених ОСОБА_1 , які підпадають під ознаки домашнього насильства, та наслідків їх вчинення, що виключає в діях останнього наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Ні в протоколах, ні в доданих до нього матеріалах, не вказано, чи проводилось безпосереднє обстеження потерпілої психологом або лікарем-психіатром, не зазначено, яка саме шкода психічному здоров`ю потерпілої могла бути спричинена, яка психічна хвороба у неї могла розвинутись внаслідок дій ОСОБА_1 , чи була потерпіла поставлена на облік лікаря-психіатра, а також чи було їй встановлено діагноз, тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Тобто, з фабули протоколів не простежується факт того, що «конфліктна» ситуації викликала у постраждалої особи шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Інакше кажучи, саме по собі висловлювання на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Автори протоколів про адміністративні правопорушення не зібрали та не надали суду достеменних відомостей, які б свідчили про невиконання ОСОБА_1 термінового заборонного припису; поліцейські не додали до протоколу беззаперечних доказів порушення ним заходів встановлених терміновим заборонним приписом. При цьому, як вбачається із змісту протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив заходи термінового заборонного припису у вигляді перебування його в місці проживання постраждалої особи. Проте, такий захід стосовно ОСОБА_1 не обирався терміновим заборонним приписом. До протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 в будь-який спосіб контактував із постраждалою особою, перебуваючи в місці її проживання. Вищенаведені обставини у своїй сукупності виключають провадження у справі, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні надала суду пояснення, за змістом яких 21.11.2023 чоловік напився і почав бушувати у будинку, а саме: кричав, кидав речі, обзивав, зокрема і нецензурними словами. Через це прокинулись діти. Вона викликала поліцію 22.11.2023 у будинку чоловік вчиняв ті ж дії. Діти у цей час не спали. Чоловік обзивав її нецензурною лайкою, тому вона також викликала поліцію. 23.11.2023 чоловік знову її обзивав, шарпав за одяг, порвав футболку. 24.11.2023 чоловік знову її обзивав нецензурними словами. Крім цього, повідомила, що будинок належить чоловікові, а вона проживає у ньому як член сім`ї дружина. Такими діями чоловіка їй завдана моральна і психологічна шкода. Поліція заходила у будинок зі згоди чоловіка, велася відеозйомка. При ній працівник поліції оформляв матеріали та заборонний припис, зачитував його вголос. Чоловік чув їх, копію йому вручали, однак він відмовлявся брати. Після винесення припису контактував з нею словесно нецензурною лайкою. Опитування поліція проводила.

Судом задоволено клопотання сторони захисту щодо виклику свідків. У судове засідання 25.01.2023 прибули свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з чим судом відповідно до вимог статті 272 КУпАП отримано їхні пояснення.

Так, свідок ОСОБА_6 надала суду пояснення, за змістом яких вона працює директором КУ «Центр надання соціальних послуг» Жидачівської міської ради. До них поступило повідомлення з поліції про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у присутності дітей. На місце події виїхала мобільна бригада. Протокол про адміністративне правопорушення вона не читала, а проставила свій підпис будучи переконаною, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, оскільки стосовно його протиправної поведінки вже неодноразово їх повідомлялося. Також, через це сім`ю ОСОБА_7 вони беруть під соціальний супровід.

Свідок ОСОБА_5 надала суду пояснення, за змістом яких вона працює фахівцем соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Жидачівської міської ради і виїжджала за місцем проживання ОСОБА_1 у с. Туради у складі мобільної групи через повідомлення поліції про домашнє насильство. ОСОБА_1 перебував за місцем проживання, разом з дітьми, і не виконував тимчасовий заборонний припис. При розмові з поліцейськими він не розумів, чому має виконувати заборонний припис, оскільки це його житло. При розмові з дітьми, один з них повідомив про скандали у сім`ї з ініціативи батька. Вона згоди на вхід у подвір`я та будинок не питала. Протокол складався при ній. ОСОБА_1 також був присутній при цьому і йому пропонували підписати протокол, однак він від цього відмовився.

Інші свідки у судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на вжиття судом всіх передбачених КУпАП заходів для своєчасного і належного повідомлення свідків та їх неявку у судове засідання без поважних причин, а також зважаючи на необхідність дотримання розумного строку розгляду справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для повторного виклику цих свідків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, аргументи захисника, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (7 грудня 2017 року № 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до положень частини 2 статті 25 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно з приписами частини 3 статті 25 Закону № 2229-VIII під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні тотожних адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП, доведена:

протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАВ №897302 від 21.11.2023, ВАВ №897281 від 22.11.2023, відповідно до яких ОСОБА_1 21.11.2023 близько 21 год 00 хв та 22.11.2023 близько 21 год 07 хв за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство стосовно дружини ОСОБА_2 ;

протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАВ №897313 від 22.11.2023, ВАД №027310 від 23.11.2023, ВАД №027315 від 24.11.2023, згідно з якими ОСОБА_1 22.11.2023, 23.11.2023 та 24.11.2023 порушив термінові заборонні приписи;

рапортами від 21.11.2023, 22.11.2023, якими повідомлено начальника правоохоронного органу про надходження повідомлення зі служби «102» щодо вчинення конфлікту чоловіком ОСОБА_1 , його агресивної поведінки та дебоширства. Повідомила про це ОСОБА_2 ;

рапортами від 23.11.2023, 24.11.2023, якими повідомлено начальника правоохоронного органу про встановлення обставин вчинення ОСОБА_1 за місцем проживання діянь стосовно дружини ОСОБА_2 , які містять ознаки домашнього насильства, а саме: порушення ОСОБА_1 термінових заборонних приписів;

заявами ОСОБА_2 від 21.11.2023, 22.11.2023, якими вона повідомила про вчинення її чоловіком ОСОБА_1 стосовно неї домашнього насильства, а саме: кричав, обзивав нецензурними словами, чинив моральний та психологічний тиск у будинку, в якому проживають вони та неповнолітні діти;

письмовими поясненнями ОСОБА_1 та поясненнями, даними нею у суді особисто, за власної згоди, які узгоджуються між собою та з матеріалами справи, є послідовними та логічними, відповідають викладеним у протоколах обставинам;

терміновим заборонним приписом від 21.11.2023 серії АА№339430, яким до ОСОБА_1 застосовано захід: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 . Строк дії термінового заборонного припису 3 доби з 21.50 год 21.11.2023 до 21.50 год 24.11.2023;

терміновим заборонним приписом від 22.11.2023 серії АА№305747, яким до ОСОБА_1 застосовано заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 ; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) цієї постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з вказаною постраждалою особою. Строк дії термінового заборонного припису 7 діб з 22.00 год 22.11.2023 до 22.00 год 29.11.2023;

поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Проаналізувавши вищевказані документи, пояснення потерпілої, свідків та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості.

Наявні в матеріалах справи викопіювання фотографій, на яких зображена особа, схожа на ОСОБА_1 , суд вважає неналежними доказами, оскільки наявна на них інформація не дозволяє встановити місце перебування особи (будинок, квартира, інше приміщення), а відтак встановити, чи стосується ця інформація обставин, що підлягають доказуванню у цій справі.

Надаючи оцінку аргументам сторони захисту, суд вважає їх помилковими та такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з такого.

Суд не надає віри поясненням ОСОБА_1 , оскільки такі не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються безпосередньо дослідженими судом зазначеними вище доказами, які не викликають сумнівів у відповідності їх критеріям належності та допустимості.

Аргументи захисника щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення уповноваженою особою самостійно, без присутності ОСОБА_1 , не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, проникнення поліцейських до житла ОСОБА_1 без достатніх правових підстав є голослівними та не підтверджені жодними фактичними даними. Крім цього, суд зауважує, що з пояснень потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 вбачається, що матеріали оформлялися поліцейським у присутності ОСОБА_1 , зачитувалися вголос, копії цих документів йому надавалися, однак він відмовлявся їх брати. Водночас, наявність будь-яких зауважень чи заперечень ОСОБА_1 з наведених обставин не знайшло своєї фіксації і не підтверджуються жодними фактичними даними.

Суд погоджується з аргументами захисника в тому, що рапорти працівника поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, однак, водночас, зазначає, що ці рапорти оцінені судом у сукупності з іншими наявними у справі доказами, та з урахуванням того, що вони повністю узгоджуються з вказаними доказами, вважає їх належними та допустимими доказами.

Відеозаписи та фото є доказами у розумінні статті 251 КУпАП. Їх відсутність у цій справі не позбавляє суд можливості оцінювати інші наявні у справі докази на предмет їхньої належності, допустимості та достатності. Крім цього, суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема поліцейських. Їх необхідний обсяг визначається саме уповноваженою особою, а достатність цих доказів судом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення уповноваженою особою розкрита у достатній мірі для правильної кваліфікації діяння ОСОБА_1 як адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, що підтверджується як самими протоколами про адміністративне правопорушення, так і матеріалами справи. У протоколі чітко зазначено діяння, які вчинив ОСОБА_1 стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: обзивав нецензурними словами, кричав, чинив моральний та психологічний тиск; порушив заходи, визначені Законом № 2229-V, тобто не виконав тимчасові заборонні приписи, що відповідає диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП. Крім цього, суд зауважує, що законодавець у диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачив як наслідок діяння, зокрема психологічного характеру, не тільки завдання шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, але і можливість завдання такої. З огляду на викладене, доводи захисника про відсутність обстежень потерпілої психологом або лікарем-психіатром, не зазначення, яка саме шкода психічному здоров`ю потерпілої могла бути спричинена чи спричинена, а відтак не зазначення ознак, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, суд вважає необґрунтованими.

Суд зазначає, що досліджені судом докази також підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 тимчасових заборонних приписів, оскільки після їх винесення він продовжував проживати за місцем проживання потерпілої ОСОБА_2 та контактувати з нею (словесно).

Застосовані до ОСОБА_1 заходи повністю відповідають заходам, передбаченим статтею 25 Закону № 2229-VIII. Більше того, застосування одного із цих заходів залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, не зважаючи на те, що він є власником цього житла, не є порушенням його права, зокрема права власності, оскільки такий захід є тимчасовим і може застосуватися незалежно від майнових прав постраждалої особи та кривдника на відповідне житлове приміщення.

Підсумовуючи наведене, суд виснує, що вину ОСОБА_1 у вчиненні тотожних адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП, доведено повністю.

Обставину вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, з ознаками алкогольного сп`яніння, суд вважає недоведеною, оскільки ця обставина не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні належними, допустимими та достатніми доказами.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисного вчинення ним діяння психологічного характеру (образи), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, а також невиконання ОСОБА_1 термінових заборонних приписів будучи особою, стосовно якої вони винесені, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчинених ним тотожних правопорушень; ступінь його вини у вчинених тотожних правопорушеннях, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП, яка доведена повністю; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення; а також зважає на те, що ОСОБА_1 вчинив кілька тотожних адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення з урахуванням вимог статті 36 КУпАП у виді громадських робіт. Накладення на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 5 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП, і накласти стягнення з урахуванням частини 2 статті 36 КУпАП, у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 6 0 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів