Код суду 233 № 233/1574/24
П О С Т А Н О В А

29 березня 2024 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області, громадянина України, проходить військову службу на посаді номера обслуги військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права, згідно зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 677355 від 14 березня 2024 року, ОСОБА_1 14 березня 2024 року, о 12:15 год., у м. Костянтинівка по вул. Мирошниченко (біля буд. № 1) керував транспортним засобом «УАЗ-469», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від продуття на місці газоаналізатора алкотестера «Drager 6810» або проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що у стані алкогольного сп`яніння він не перебував та ніяких ознак сп`яніння у нього не було. Він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , займає посаду номера обслуги. Його частина приймає активну участь у захисті України від збройної агресії російської федерації. 14 березня 2024 року сталося загострення обстановки на фронті і він отримав усне розпорядження від командира, який перебував із хлопцями на «нулі», терміново підвезти боєприпаси, оскільки останні закінчувалися і існувала реальна загроза життю побратимів. Він швидко завантажив боєприпаси в автомобіль і поїхав на АЗС заправитися, але був зупинений поліцейськими, які звинуватили його у тому, що він начебто перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Так як він був тверезий та мав терміново підвезти боєприпаси побратимам, які безпосередньо приймали участь у бойових діях, то не мав часу на суперечку з поліцейськими. Більш того, поліцейські намагалися «затягувати» час, через що він змушений був розписатися у протоколі і їхати на завдання. За це від керування його не відстороняли і ВСП не викликали. Він привіз боєприпаси на «нуль» і повернувся до м. Костянтинівки більш ніж через п`ять годин, вже ввечері, тому не мав можливості проїхати до ВСП і продути алкотестер. Також додав, що перед виїздом їх перевіряють на наявність ознак сп`яніння і до нього жодних претензій не було. Про цю ситуацію він доповів командиру, від якого до нього не було жодних претензій та сумнівів у тверезості.

Свідок ОСОБА_2 повідомив у судовому засіданні, що він є безпосереднім командиром ОСОБА_1 14 березня 2024 року він з військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 безпосередньо приймали участь у боєзіткненні з ворогом, мало місце загострення обстановки і в них закінчувалися боєприпаси. Щоб не допустити припинення бойових дій через відсутність боєприпасів та уникнути загрози життю військовослужбовців, він по радіозв`язку викликав ОСОБА_1 і розпорядився терміново привезти боєприпаси. ОСОБА_1 доповів про ситуацію, але часу на проходження оглядів та сперечання з поліцейськими не було, від нього залежало життя військовослужбовців. Коли ОСОБА_1 привіз боєприпаси, то врятував ситуацію і пробув на «нулі» не менше п`яти годин. ОСОБА_1 не мав жодних ознак сп`яніння, тим паче перед виїздом військовослужбовці проходять огляд на адекватність та стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 повідомив у судовому засіданні, що він є заступником командира, старшиною. Повідомив, що ОСОБА_1 жодного разу не був помічений у стані сп`яніння. Військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 безпосередньо приймають участь у боєзіткненні з ворогом і 14 березня 2024 року мало місце загострення обстановки і поступила команда терміново доставити на «нуль» боєприпаси. ОСОБА_1 завантажив боєприпаси в автомобіль і повіз їх до зони бойових дій, так як від цього залежало життя військовослужбовців. ОСОБА_1 у той день не мав жодних ознак сп`яніння і був цілком адекватний.

Зважаючи на доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та пояснення свідків, задля дотримання загальної засади презумпції невинуватості особи та доведення його вини поза розумним сумнівом, у судовому засіданні ретельно досліджені і перевірені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення ААД № 677355 від 14 березня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 14 березня 2024 року, о 12:15 год., у м. Костянтинівка по вул. Мирошниченко (біля буд. № 1) керував транспортним засобом «УАЗ-469», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від продуття на місці газоаналізатора алкотестера «Drager 6810» або проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України;

- довідка про відсутність фактів притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП;

- відомості з «Дії» щодо наявності посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 березня 2024 року, згідно якого 14 березня 2024 року о 12 годині 25 хвилин ОСОБА_1 направлено до закладу охорони здоров`я;

- відеозапис тривалістю 1 хв. 24 сек., дослідженням якого встановлено, що відеозапис не містить інформації щодо зупинки транспортного засобу та безпосереднього встановлення особи водія. На цьому ж відеозаписі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що вбачає в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує продути газоаналізатор або проїхати до лікувального закладу, на що ОСОБА_1 відповідає, що він тверезий і має виконувати бойове завдання.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, варто зазначити наступне.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при її розгляді зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, правова процедура, що визначає механізм проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння регламентована, зокрема, ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом з результатом проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому слід зауважити, що здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ознаки сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Натомість, на наданому суду відеозаписі не було зафіксовано, яким чином зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення ознака сп`яніння - «запах алкоголю з порожнини роту», була виявлена поліцейським у ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, вважаю, що в діях ОСОБА_1 формально могли б вбачатися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Ураховуючи викладене, суд уважає, що ОСОБА_1 керував автомобілем у вказаний у протоколі час та місці в стані крайньої необхідності, а саме виконував наказ щодо термінової доставки боєприпасів у зону бойових дій задля збереження життя військовослужбовців та відсічі збройної агресії російської федерації, намагаючись якнайшвидше прибути на «нуль» без затримок у часі, і така існуюча небезпека життю військовослужбовців не могла бути усунута іншими засобами.

Крім того, заподіяна шкода суспільним відносинам у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є менш значною, ніж відвернена.

Також варто зауважити, що відповідно до протоколу ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, проходить військову службу на посаді номера обслуги військової частини НОМЕР_1 , тобто приймає безпосередню участь у відсічі збройної агресії російської федерації проти України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

За вказаних обставин вважаю, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із вчиненням вказаних дій в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області, громадянина України, проходить військову службу на посаді номера обслуги військової частини НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя