Справа № 195/1451/24
Провадження № 3/195/694/24
Справа № 195/1536/24
Провадження № 3/195/713/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ч. 2 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2024 року о 21 годині 00 хвилин громадянин ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до самовільного залишення неповнолітнім сином місця проживання, вчинивши повторно протягом року адміністративне правопорушення, за що передбачено відповідальність за ч.2 ст. 184 КУпАП.

Крім того, 23 серпня 2024 року о 10 годині 25 хвилин громадянин ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до самовільного залишення родини його неповнолітнім сином, вчинивши повторно протягом року адміністративне правопорушення, за що передбачено відповідальність за ч.2 ст. 184 КУпАП.

На розгляд адміністративного матеріал громадянин ОСОБА_1 не з`явився але надав суду письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності, визнає обставини вчинення ним правопорушення. Крім того, гр-н ОСОБА_1 у своїй заяві зазначив, що приймає заходи щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не може постійно контролювати його поведінку, оскільки крім нього виховує ще 13 неповнолітніх дітей. В останньому випадку він прокинувся о 06.00 годині 23.08.2024 року, та його неповнолітнього сина ОСОБА_2 вдома вже не було. Просить суд врахувати, що на його утриманні перебуває 14 неповнолітніх дітей, він має статус багатодітного батька, не працює, так як здійснює догляд за неповнолітніми дітьми. Просить суд закрити провадження по даній справі про адміністративне правопорушення за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням згідно ст. 22 КУпАП. Зобов`язується в подальшому більш ретельно відстежувати поведінку своїх дітей, але разом за всіма дітьми тяжко здійснювати нагляд та одночасно всіх контролювати.

Суд, вивчивши та дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 178824 від 20.08.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 178827 від 23.08.2024 року, письмові докази, приходить наступних висновків.

Згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила декілька адміністративних правопорушень, справи за якими одночасно розглядаються одним й тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції статті, встановленої за більш суворе порушення з числа скоєних. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність об`єднання в одне провадження справ про адміністративні правопорушення № 195/1451/24 (№3/195/694/24), № 195/1536/24 (№3/195/713/24) в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру №195/1451/24 (№3/195/694/24), та розглядати вказані справи одночасно.

Дослідивши матеріали справ, суд вважає, що в діях громадянина ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КпАП України, за кваліфікуючою ознакою ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітньої дитини, вчинено повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частиною 2 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

При винесенні постанови в справі суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про те, що винність громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП в повному обсязі доведена дослідженими судом доказами по справі, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 178824 від 20.08.2024;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 178827 від 23.08.2024;

-рапортом старшого інспектора-чергового ВП №3 Нікопольського РУП в Дніпропетровській області Єгорова В.Ю. від 19.08.2024 року;

-рапортом начальника чергової частини ВП №3 Нікопольського РУП в Дніпропетровській області Прокопенка Р.В. від 23.08.2024 року;

-рапортом інспектора СЮП ВП Нікопольського РУП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Євгена Магди від 23.08.2024 року;

-письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_1 від 20.08.2024 року;

-письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_1 від 23.08.2024 року;

-письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 від 20.08.2024 року;

-довідкою інспектора СЮП ВП Нікопольського РУП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Євгена Магди від 19.08.2024 року про те, що згідно бази ІП НП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП на протязі року;

-довідкою інспектора СЮП ВП Нікопольського РУП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Євгена Магди від 23.08.2024 року про те, що згідно бази ІП НП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП на протязі року;

-копією паспорту громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-фототаблицями.

Відповідно до письмових пояснень громадянина ОСОБА_1 від 20.08.2024 року, його неповнолітній син 19.08.2024 пішов гуляти без його дозволу. Він вважав, що дитина буде знаходитися в межах населеного пункту та прийде о 21:00, оскільки в цей час вже темніє і він не дозволяю дітям гуляти довше. В 20:50 йому зателефонувала якась жіночка та повідомила, що його син знаходиться в АДРЕСА_2 , та що вона вже зателефонувала до поліції. Він одразу ж поїхав за сином та по приїзду додому провів виховну бесіду з сином.

Відповідно до письмових пояснень громадянина ОСОБА_1 від 23.08.2024 року, 23.08.2024 року о 06:40, коли він прокинувся, то виявив, що його неповнолітній син ОСОБА_3 вдома відсутній. На телефони дзвінки син не відповідав, і тому він поїхав до товариша сина ОСОБА_4 в м.Марганець та через нього дізнався, що його син на велосипеді поїхав до м.Марганця до свого знайомого.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Так, згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2024 року громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП.

До заяви громадянин ОСОБА_1 надав документи:

- копію паспорта громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- копію паспорта громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- копію паспорта громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- копію паспорта громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копію паспорта громадянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- копію свідоцтва про народження громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- копію паспорта громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- копію свідоцтва про народження громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- копію свідоцтва про народження громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

- копію паспорта громадянки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

- копію свідоцтва про народження громадянина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

- копію паспорта громадянки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- копію міжнародного свідоцтва про народження громадянки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ;

- копію свідоцтва про народження громадянки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ;

- копію посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , відносно того, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Таким чином, вищевказані документи є належними та допустимими доказами щодо встановлення вини громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно з якою таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Таким чином, вчинене громадянином ОСОБА_1 діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке, хоча і є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, але суб`єктивно не були спрямовані на вчинення та настання наслідків, правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Вищевказані обставини на думку суду суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та запобігання скоєння нових правопорушень ним та іншими особами.

До своєї заяви про закриття провадження у справі за малозначністю, громадянин ОСОБА_1 додав копії свідоцтв про народження дітей, копії паспортів неповнолітніх дітей та копію посвідчення про багатодітну сім`ю, з яких слідує, що на утриманні він дійсно має 14 неповнолітніх дітей, яких виховують разом з дружиною. Таким чином, виховання усіх неповнолітніх дітей для даної сім`ї потребує ретельного контролю з боку батьків, тому поведінка неповнолітнього ОСОБА_2 у тому, що він покинув місце проживання, могла бути неконтрольована з боку батька, враховуючи наявність інших неповнолітніх дітей та необхідності здійснення за ними догляду.

Беручи до уваги вищевказані обставини, оцінивши все в сукупності, суд прийшов до висновку про можливість застосувати до громадянина ОСОБА_1 ст.22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, яке на думку суду буде достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Оскільки судом вирішено звільнити громадянина ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, тому з нього судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 9, 22, 33-35, 184, 280, 283, 284 КУПАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

На підставі вимог ст. 22 КУпАП звільнити громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП - провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л. В. Колодіна