Справа № 303/4168/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі секретарки судових засідань Бізілі А.І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника, адвоката Пензеника В.І., розглянувши апеляційну особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та адвоката Пензеника В.І.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп ).
Згідно з постановою, 08 травня 2023 року, о 00 годині 10 хвилин, у м. Мукачево по вул. Ужгородська, 191, Закарпатської області, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «Peugeot 301», н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимогу п. 2.9 «а» ПДР України. Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвокат Пензеник В. І. вказують на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Вважають, що викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності. Так, сторона захисту надала пояснення у місцевому суді, які підтвердив у тому числі свідок ОСОБА_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а вибіг з нього з правого переднього сидіння, а саме з місця переднього пасажира, що свідчить про те, що ОСОБА_2 перебував в автомобілі у якості пасажира. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Пензеника В.І., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №058139, 08 травня 2023 року, о 00 годині 10 хвилин, у м. Мукачево по вул. Ужгородська, 191, Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Peugeot 301», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимогу п. 2.9 «а» ПДР України. Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом процесуального документу ознайомлений, копію його отримав.
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6954067 від 08 травня 2023 року, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 2 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн (три тисячі чотириста гривень) (а. с. 2).
Відповідно до роздруківки приладу «Drager», яка міститься у матеріалах справи, огляд водія проводився за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6810», результат огляду виявився позитивним та склав 2, 11 % проміле. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що з результатами освідування ознайомлений (а. с. 3).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння убачається, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку з очевидними у нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, не чітка хода (а. с. 4).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 5, 6), а також рапортом працівника поліції (а. с. 7).
Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а. с. 9).
З відеозапису, який наявний у матеріалах справи, убачається, що працівники поліції при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 озвучили йому наявні ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 заперечень не висловлював, як і незгоди з тим, що саме він перебував за кермом автомобіля, а не інша особа. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», результати освідування - 2, 11 % проміле, ОСОБА_1 не оспорював. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене правопорушення, а також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Пацьо В. В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апелянта про те, що місцевий суд не врахував надані свідком події ОСОБА_5 пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а вибіг з нього з правого переднього сидіння, а саме з місця переднього пасажира.
Відхиляючи твердження сторони захисту в цій частині, апеляційний суд констатує, що такі жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції щодо встановленого факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Так, як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд у повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, взявши до уваги не лише письмові докази та відеозапис, який міститься у матеріалах справи, а й зміст наданих під час розгляду справи пояснень ОСОБА_1 , який серед іншого зазначив, що: «…в якийсь час він вирішив увімкнути на магнітолі музику, для цього він з пасажирського сидіння завів автомобіль, у результаті у той момент автомобіль рвонуло і він став рухатись вперед, оскільки стояв на ввімкненій першій передачі і не був зафіксований стоянковим гальмом. Автомобіль проїхав кілька метрів вперед і зупинився у невеликому ярку. Він злякався, вискочив з автомобіля і побіг по вул. Ужгородській у напрямку центральної частини міста Мукачева. Окрім цього місцевий суд взяв до уваги зміст наданих під час розгляду справи пояснень свідків події, - громадянина ОСОБА_4 , який підтвердив факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу та рух автомобіля, а також свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 08 травня 2023 року, приблизно о 00 год 10 хв, разом із свідком ОСОБА_6 вийшли із автомобіля марки «Peugeot» за покупками до магазину «АТБ», що за адресою м. Мукачево, вул. Ужгородська, а в автомобілі залишились ОСОБА_7 із ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_4 , який знаходився в автомобілі, також підтвердив, що ОСОБА_1 із переднього сидіння пасажира пересів за кермо автомобіля, хотів включити музику і завів автомобіль, який почав рухатися та проїхав орієнтовано 3-4 метри.
Отже, об`єктивно оцінивши зміст письмових пояснень свідків та їх пояснення, надані під час розгляду справи у місцевому та апеляційному суді, апеляційний суд дійшов висновку про те, що надані пояснення не можуть бути підставою для сумніву, що за кермом автомобіля перебувала інша особа, а не ОСОБА_1 , і що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь-які твердження сторони захисту про те, що транспортним засобом марки «Peugeot 301», н.з. НОМЕР_1 керував не ОСОБА_1 , а інший водій - громадянин ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 у свою чергу за відсутністю водія лише завів двигун автомобіля з метою увімкнення музики на автомагнітолі, апеляційний суд розцінює критично, позаяк такі спростовані поясненням свідка ОСОБА_4 , який підтвердив перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння і те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля марки «Peugeot 301», н.з. НОМЕР_1 , який знаходився у рухомому стані.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду щодо того, що вищевказане узгоджуються із поясненнями свідка ОСОБА_3 , наданих ним 08.05.2023, працівнику патрульної поліції на місці зупинки, згідно з якими ОСОБА_3 підтвердив, що 08.05.2023, о 00 год 10 хв, на території супермаркету «АТБ», що м. Мукачево, вул. Ужгородська, 191, скориставшись його тимчасовою відсутністю, ОСОБА_1 сів за кермо його автомобіля марки «Peugeot 301», н.з. НОМЕР_1 , та їздив на ньому по території парковки магазину «АТБ».
Апеляційним судом не здобуто відомостей, які можуть слугувати підставою не довіряти цим доказам, оскільки пояснення свідків узгоджуються із матеріалами справи, їх достовірність не оспорюється особисто ОСОБА_1 , який підтвердив, що за відсутністю водія ОСОБА_3 , перебуваючи у автомобілі, будучи на передньому пасажирському сидінні, саме він, а не інша особа, завів автомобіль марки «Peugeot 301», н.з. НОМЕР_1 , який почав здійснювати рух, таким чином підтвердивши виконання функцій, як водія під час руху транспортного засобу.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд відхиляє пояснення свідка ОСОБА_2 , дані в апеляційному суді, про те, що ОСОБА_1 вибігав з переднього пасажирського сидіння автомобіля.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у порушенні вимог передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На переконання апеляційного суду, при накладенні адміністративного стягнення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місцевий суд враховував обставини, визначені у ст. ст. 33 35 КУпАП, та правильно встановив, у розумінні ст. ст. 34-35 цього Кодексу відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , наклавши адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП, - у виді штрафу.
Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з рішенням місцевого суду.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та адвокат Пензеник В. І., залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН