Номер провадження: 33/813/1379/24
Номер справи місцевого суду: 513/997/23
Головуючий у першій інстанції Миргород В. С.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника адвоката Шаркевича В.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської областівід 09.04.2024 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кулевча Саратського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацевлаштованого,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 04 липня 2023 року о 00:03 по вул. Привокзальній в с.Розівка Білгород-Дністровського району Одеської області керував мопедом марки «HONDA» без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Працівниками патрульної поліції було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративну відповідальність серії ДПР18 № 172788 від 04.07.2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з постановою суду першої інстанції з таких підстав:

- протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні відомості, оскільки складався без присутності ОСОБА_1 , копія протоколу йому не вручалась;

- працівник поліції Донченко Д. має неприязне відношення до ОСОБА_1 , а тому сфальсифікував протокол за ч.1 ст.130 КУпАП;

- відеозапис не може бути доказом провини у даній справі;

- свідки відсутні, пояснення свідків в матеріалах справи також відсутні, а тому відсутні докази провини ОСОБА_1

- права та обов`язки ОСОБА_1 не роз`яснювались

Посилаючись на наведені доводи, просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 та його представник адвокат Шаркевич В.Т., доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №172788 від 04.07.2023 (а.с. 4) ), відповідно до якого ОСОБА_1 04.07.2023 року о 00.03 год., керував транспортним засобом «Honda», без державного номерного знаку, по вул. Привокзальній в с. Розівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі відмовився, чим порушив п.п. 2.5 ПДР України;

- рапортом інспектора СРПП ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Донченка Д.О. (а.с. 5), відповідно до якого, 04.03.2023 року о 00.03 години в ході патрулювання с. Розівка, вул. Привокзальна, Білгород-Дністровського району, був помічений транспортний засіб, а саме мопед «Honda» без державного номерного знаку, водій якого порушував коменданську годину, а також не був в мотошоломі. Після зупинення вищевказаного транспортного засобу було встановлено, що ним керує громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході спілкування з водієм, в останнього були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода. Після чого, гр. ОСОБА_1 на місці зупинки було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 категорично відмовився, також відмовився надавати пояснення та ознайомлюватись з протоколом.

- відеофіксацією правопорушення (а.с. 9).

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до вимог п. 2.5 «Правил дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги апелянта відносно того, свідки відсутні, пояснення свідків в матеріалах справи також відсутні, а тому відсутні докази провини ОСОБА_1 апеляційний суд не приймає.

Так, Законом України «Про окремі внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1291-ІХ від 16.02.2021, внесенні зміни до ч. 2 ст. 266 КУпАП та викладено у такі редакції: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення».

Так, вищезазначене свідчить про те, що положення ч. 2 ст. 266 КУпАП (в ред. від 16.02.2021) є самостійними, повноцінними та не містять бланкетних норм, а тому, як норми кодифікованого акту, мають вищу юридичну силу ніж положення Інструкції №1452, яка є підзаконним нормативно-правовим актом, і як наслідок, встановлюють імперативний обов`язок застосування поліцейськими під час проведення огляду водія на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису припис даної статті дозволяє залучити до огляду двох свідків.

Отже, у разі відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чинним КУпАП не передбачено залучення двох свідків у разі застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, а тому апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання апелянтів з цього приводу.

Водночас, заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення порядку застосування поліцейським технічних засобів відеозапису під час фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, дійсно, наявний в матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери співробітника поліції не є повним, на ньому зафіксована лише факт керування та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також пропозиція поліцейського ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, а також відмова останнього від зазначеної пропозиції, проте, всупереч вимог вищевикладеного п. 8 Порядку, не зафіксовано процесу складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, на вищезазначеному відеозаписі не зафіксовано роз`яснення співробітниками поліції ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, зокрема, того, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження такого огляду.

Зазначені допущені співробітниками поліції порушення порядку застосування технічних засобів відео-фіксації, на переконання суду апеляційної інстанції, не були істотними та не мають вирішальної ролі під час вирішення питання щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду, зокрема, на те, що відеозаписом чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, отже ті дії, які мають правове значення для розгляду цієї справи, а це керування транспортним засобом та відмова в проходженні огляду на стан сп`яніння.

Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтами не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

В ході судового розгляду в апеляційному суді ОСОБА_1 не зміг пояснити які відомості в протоколі зазначені не вірно та є сфальсифікованими, більш того, визнав обставини які вказані в протоколі, зокрема те, що керував мопедом, в коменданську годину без шолому, був зупинений працівниками поліції, в ході спілкування з якими, йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, після чого, працівник поліції повідомив, що буде складений протокол, від ознайомлення зі змістом протоколу та його підписом апелянт також відмовився, з огляду на що доводи апеляційної скарги, що протокол сфальсифікований необґрунтовані.

Отже, зазначені вище докази спростовують доводи сторони апелянта та навпаки повністю підтверджують його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської областівід 09.04.2024 року, відносно ОСОБА_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець