КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/1002/23
Провадження № 33/824/654/2024 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Дорошенко В.М.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника адвоката Таранова Станіслава Ігоровича в інтересахОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено судом, 03.02.2023 року о 15:45 год. у смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Вокзальна, водій ОСОБА_1 у порушення п. 2.9а ПДР України керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі КНП «ВБЛІЛ», протокол медичного огляду № 63 від 03.02.2023 року.

Не погоджуючись з постановою, захисник адвокат Таранов С.І. в інтересах ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність постанови, оскільки суд під час розгляду справи не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч вимог КУпАП прийняв необґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обгрунтовуючи скаргу, адвокат Таранов С.І. посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що лабораторне дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 не проводилось, натомість був проведений лише швидкий тест системи Wondfo на виявлення 10 видів наркотиків в сечі в одноразовому контейнері, придбаному у приватній аптеці. При цьому був використаний нестерильний одноразовий пластиковий стаканчик, наданий апелянту поліцейським, що суперечить вимогам пункту 10 розділу ІІІ Інструкції. Крім того, вказане дослідження надало лише попередній результат і потребувало обов`язкового підтвердження іншими лабораторними методами, чого зроблено не було.

Захисник у скарзі також посилається на те, що працівниками поліції не здійснювалася відеофіксація клінічного огляду ОСОБА_1 лікарем-наркологом, як про це зазначено в акті №63 від 03.02.2023 року та висновку від 03.02.2023 року. Клінічний огляд ОСОБА_1 взагалі не проводився, а дані внесені до офіційних медичних документів неправдиво та з порушенням вимог закону.

Також поза увагою суду залишилась та обставина, що ні в акті медичного огляду №63 від 03.02.2023 року, ні у висновку щодо результатів медичного огляду від 03.02.2023 року лікарем-наркологом не зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. У вищевказаних документах вказано лише про встановлений за допомогою швидко-тесту факт вживання «амфетаміну».

У апеляційній скарзі захисник також посилається на те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

При цьому, ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, у якій оскаржив дії поліцейських, зокрема, щодо його зупинки та винесення постанови серії БАВ № 428636 від 03.02.2023 року, за якою 03.02.2023 року о 15-45 він, ОСОБА_1 , у смт. Глеваха Фастівського району Київської області керував транспортним засобом ВАЗ 21063, будучи непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. в ПДР України.

Протиправність дій поліцейських щодо незаконної зупинки та проведення огляду підтверджуються показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були опитані адвокатом Тарановим С.І.

За вищенаведених обставин матеріали справи не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а постанова суду про встановлення його вини у вчиненні даного правопорушення є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Таранов С.І. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Таранова С.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши наявний у справі відеозапис з нагрудної камери поліцейського, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 9 розділу II Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до пункту 12 розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цюособу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 4 розділу III Інструкції метою огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Таким чином, положеннями ч. 4 ст. 266 КУпАП, пункту 6 Постанови КМУ № 1103 та пунктів 9, 12 розділу II Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння може проводитись лише у закладі охорони здоров`я, а на поліцейськихпокладається прямий обов`язок доставити водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння та бути присутнім при огляді водія у закладі охорони здоров`я.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час проведення огляду у закладі охорони здоров`я та складання протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а ПДР України, суддя місцевого суду послався в постанові на:

фактичні відомості, викладені у протоколі серії ААБ № 042081 від 03.02.2023, де у поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено: «керував автомобілем тверезим, із висновком не згоден» (а.с.1);

акт огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя, проводять огляд. У графі з результатом згоден зазначено « ОСОБА_1 » та проставлено підпис (а.с.2);

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 03.02.2023, за яким у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя, у зв`язку з чим останній направлений до КНП «ВБЛІЛ» ВМР для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; вказане направлення містить відмітки про ознайомлення з ним ОСОБА_1 03.02.2023 (а.с.3);

протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 63 від 03.02.2023, за яким 03.02.2023 о 17:30 год. у ОСОБА_1 встановлено факт вживання амфетаміну. Досліджувалась сеча тестсистемою Wondfo M51010709 Liot: W2010-Pекомбінований тест на наркотики № 10 (а.с.4);

висновок № 63 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.02.2023, за яким констатовано перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння (факт вживання «амфетаміну») (а.с.8);

акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.02.2023, за яким транспортний засіб ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , затримано та поміщено на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів (а.с.6);

копію постанови серії БАВ № 428636 від 03.02.2023, за якою 03.02.2023 о 15:45 год. у смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Вокзальна ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України, за що на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. (а.с.5).

Суд першої інстанції послався на те, що зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними, достовірними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, зібрані в порядку, встановленому законом та отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом був допитаний ОСОБА_1 , який зазначив, що 03.02.2023 року він привіз знайомих у смт. Глеваха, де зупинив свій автомобіль на вулиці Вокзальній. Через якийсь час до нього та його знайомих підійшли працівники поліції, які провели поверхневий огляд їх усіх, а також оглянули автомобіль, після чого запропонували ОСОБА_1 проїхати у лікарню для проведення огляду. ОСОБА_1 погодився на проходження огляду у медичному закладі. Разом з тим, у лікарні, без проведення огляду лікарем наркологом, якась жінка, яка є працівником лікарні, дала йому одноразовий пластиковий стаканчик та експрес тест, який показав наявність у його сечі амфетамінів. ОСОБА_1 не погодився з результатом тесту та просив про проведення лабораторного дослідження його біологічних зразків, чого зроблено не було.

Аналогічні показання з приводу обставин поверхневого огляду та пропонування ОСОБА_1 пройти огляд у лікарні з підстав наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, у апеляційному суді дав і свідок ОСОБА_3 , який був попереджений судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань.

Крім того, на запит апеляційного суду КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради надала копію Акту медичного огляду №63 від 03.02.2023 року, у якому у графі 25 «Заключний діагноз (за результатами огляду та тестів)» зазначено «Факт вживання амфетаміну».

У наданій лікарнею копії висновку №63 від 03.02.2023 року, який видається на підставі вищевказаного Акту медичного огляду та має відповідати йому, у графі 10 «Висновок огляду» зазначено «Факт вживання амфетаміну». Жодного висновку про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння вищевказані документи не містять.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що у матеріалах справи наявний оригінал висновку №63 від 03.02.2023 року (а.с.8), у якому у графі 10 «Висновок огляду» зазначено «Факт вживання амфетаміну. Наркотичне сп`яніння», а також копія цього висновку, у якому у графі 10 зазначено лише «Факт вживання амфетаміну» (а.с.35), що відповідає копії висновку, отриманій на запит апеляційного суду від медичного закладу.

Вищенаведені суперечності викликають сумнів у встановленні лікарем-наркологом факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, що має тлумачитися на користь обвинуваченої особи, однак суд першої інстанції на вищенаведені обставини уваги не звернув та не дав їм належної оцінки, ухвалюючи оскаржуване судове рішення.

При цьому, помилковим є висновок суду про проведення клінічного огляду ОСОБА_1 лікарем наркологом, оскільки, як вбачається з наявного у справі відеозапису, ОСОБА_1 було проведено лише швидкісний тест для виявлення наркотичних засобів та психотропних речовин у сечі, натомість проведення клінічного огляду ОСОБА_1 лікарем наркологом на відеозаписі не зафіксовано, відтак зазначення про це у акті медичного огляду №63 від 03.02.2023 року без фіксації цих подій на бодікамеру, не є підставою для висновку про проведення цього огляду лікарем наркологом.

Крім того, згідно наданої апеляційному суду копії наказу КНП ВБЛІЛ від 02.01.2023 року №3/1 «Про організацію медичних оглядів для виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» генеральним директором ОСОБА_4 наказано заступнику генерального директора з економічних питань ОСОБА_5 , головному бухгалтеру ОСОБА_6 передбачити в кошторисі КНП «Васильківська БЛІЛ» BMP:можливість придбання апаратів для визначення ступеня сп`яніння, віднесених до державного реєстру України ("Алконт 01 с", «Алкотест-203", "Alkotest7410", Alkotest-6510", " Aikotest-810", "AlkoQuant 6020", "АКПЭ-01"), приладів виявлення наркотиків ("DragerTube","DrugerDrug Chek","Druger DrugTest 5000"), та експрес-тестів для виявлення наркотичних засобів та психотропних речовин у сечі (п.5.1. наказу).

У вказаному переліку відсутнє зазначення експрес-тесту під назвою Wondfo, який був застосований у закладі охорони здоров`я для з`ясування наявності у сечі ОСОБА_1 наркотичних речовин, і який не є засобом вимірювальної техніки, яка відповідає вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Вищенаведені обставини у їх сукупності, а саме, встановлені апеляційним судом невідповідності у наявних у справі документах, які встановлюють наявність у водія стану наркотичного сп`яніння, непроведення клінічного огляду ОСОБА_1 та нездійснення лабораторного дослідження його біологічного середовища, свідчать про допущені поліцейським та лікарем-наркологом порушення порядку огляду ОСОБА_1 з метою виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим такий огляд згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсним, а доводи апеляційної скарги у цій частині заслуговують на увагу апеляційного суду.

Протокол серії ААБ № 042081 від 03.02.2023 року сам по собі не може слугувати доказом в даній справі у розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Обгрунтованими є і доводи скарги в частині відсутності у справі доказів зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції у встановленому законом порядку, що свідчить про незаконність їх подальших вимог, що, зокрема, вбачається з наступного.

На думку суду, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відеозапису досліджуваних подій вбачається, що ОСОБА_1 перебуває біля свого автомобіля, при цьому не заперечує, що керував автомобілем, даний факт не заперечував і у своїх письмових поясненнях, зазначених у протоколі.

З такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, 03.02.2023 року працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАВ № 428636 (а.с.5), якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за порушення п. 2.3. в) ПДР України, що полягало у тому, що 03.02.2023 року о 15-45 ОСОБА_1 в смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вулиці Вокзальна керував транспортним засобом ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи непристебнутим ременем безпеки.

ОСОБА_1 оскаржив вищевказану постанову серії БАВ № 428636 від 03.02.2023 року до суду.

Розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Київській області, інспектора ВРПП Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Южди О.С. про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ № 428636 від 03.02.2023 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, Шевченківський районний суд міста Києва постановою від 28.08.2023 року по справі № 757/6211/23-а позов ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Київській області, інспектора ВРПП Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Южди О.С. про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнив частково. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 428636 від 03.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. - скасував, а справу про адміністративне правопорушення закрив.

У своєму рішенні суд зазначив про відсутність доказів порушення позивачем ОСОБА_1 ПДР України, зокрема, щодо невиконання ним вимог п. 2.3. в) ПДР України.

Підстави для зупинення транспортного засобу передбачені в статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Оскільки постановою Шевченківського районного суду міста Києва постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 428636 від 03.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виглядіштрафу в розмірі 510,00 гривень - скасовано, а справу про адміністративне правопорушення - закрито, слід дійти висновку про відсутність на час розгляду апеляційної скарги законних підстав зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та відсутність факту порушення ОСОБА_1 ПДР станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є визнання усіх наявних в матеріалах справи доказів недопустимими.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що сам факт визнання особою вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення правомірності свого рішення.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові № 177/525/17 від 08.07.2020 року.

Варто також наголосити, що згідно висновків Верховного Суду у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 536/1703/17.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Знаходження біля транспортного засобу або у транспортному засобі, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За умови скасування у судовому порядку постанови серії БАВ № 428636 від 03.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, та зважаючи на відсутність у матеріалах справи будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зважаючи на те, що наявні у матеріалах справи докази не є достатніми для висновку про перебування ОСОБА_1 03.02.2023 року у стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд, проаналізувавши та дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 п. 2.9. (а) ПДР України.

Тому, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, за змістом якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції визнає переконливими доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Таранова С.І. про недотримання поліцейськими та лікарем наркологом у закладі охорони здоров`я вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних актів, які стосуються порядку огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, оскільки матеріали справи не містять достатніх даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі і достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Таранова Станіслава Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко