Справа № 456/647/24
Провадження № 3/456/545/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

03 квітня 2024 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , з участю адвоката Гриневича М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Формулювання правопорушення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_1 , 19.01.2024 о 02:00 год. на а/д «Київ-Чоп» 627 км в с. Гірне керував транспортним засобом «KIA Sorento», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №471304, 471396, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Стаття (частина статті) Кодексу України про адміністративні правопорушення, що передбачає відповідальність за вищезазначене адміністративне правопорушення.

Частина 1 статті 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правова позиція сторони захисту.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Адвокат Гриневич М.М. в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 не бажає брати участі в судовому засіданні.

Адвокат Гриневич М.М. в судовому засіданні заперечив вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та зазначив, що матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та подав клопотання про закриття провадження в справі, в зв`язку із відсутнітю події і складу адміністративного правопорушення, в якому, зокрема, зазначив таке. Оскільки дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП і полягають в тому, що 19.01.2024 він керував транспортним засобом марки «KIA» з ознаками алкогольного сп`яніння, то відповідно до норми ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене інкриміноване адміністративне правопорушення, тобто, чи керував ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом на момент його виявлення працівниками поліції. Зазачив, автомобіль «КІА» рух не здійснював, знаходився припаркований території заправки, ОСОБА_1 перебував у автомобілі, та стверджував, що бачив працівників поліції, які їхали йому назустріч, проте він автомобілем не керував. Відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи, жодним чином не доводить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «КІА». З останнього також вбачається, що вказаний транспортний засіб стоїть припаркованим на заправній станції. З відеозапису слідує, що такий розпочинається, коли працівники поліції на службовому автомобілі здійснювали рух по а/д «Київ-Чоп» та на заправній станції побачили автомобіль під час комендантської години та вирішили перевірити особу. Працівники поліції не здійснювали зупинку транспортного засобу «КІА», не рухались позаду вказаного транспортного засобу, не застосовували сигналів для зупинки транспортного засобу, а здійснили зупинку службового транспортного засобу біля припаркованого транспортного засобу «КІА». Ці обставини підтверджують відсутність факту здійснення руху транспортного засобу «КІА» під керуванням ОСОБА_1 . З огляду на вищенаведені обставини, працівники патрульної поліції не мали законних підстав вимагати від ОСОБА_1 пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки в даному конкретному випадку він не був водієм, а відповідно до вимог, передбачених Правилами дорожнього руху України, такому огляду підлягають лише водії. Факт знаходження ОСОБА_1 в припаркованому автомобілі, який не рухався, за відсутності будь-яких об`єктивних даних про те, що він керував або почав керувати цим транспортним засобом, не давав поліцейським підстав, у разі виявлення у нього ознак будь-якого сп`яніння, не тільки для вимоги проходження огляду на стан сп`яніння, а й для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в цьому випадку він не може бути визнаний суб`єктом відповідальності за керування транспортним засобом в стані сп`яніння. ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з 2021 року захищає державу від країни агресора. В силу свого емоційного стану останній не сприймав вимогу працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння як законну, оскільки не розумів у зв`язку з чим працівники поліції вимагають у нього пройти такий огляд, так як він не є водієм. Як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису, працівники поліції належним чином не роз`яснили ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан сп`яніння та не роз`яснили останньому наслідки відмови від проходження огляду. Окрім цього, в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 та згідно відеозапису працівники поліції не озвучували ОСОБА_1 жодних ознак сп`яніння. З наявного в матеріалах справи відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 статті 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 вбачається, що під час спілкування з поліцейським водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 19.01.2024 о 02 год. 00 хв., проте із переглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції підїхали до припаркованого автомобіля ОСОБА_1 о 01:23 год. Також, вказано не вірний номерний знак автомобіля, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушеня, оскільки вчинення правопорушення особою з такими номерним знаком не відбулося.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 19.01.2024 о 02:00 год. на а/д «Київ-Чоп» 627 км в с. Гірне керував транспортним засобом «KIA Sorento», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №471304, 471396, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №635381 від 19.01.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 19.01.2024 о 02:00 год. на а/д «Київ-Чоп» 627 км в с. Гірне керував транспортним засобом «KIA Sorento», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №471304, 471396, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП /а.с. 1/;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, оглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу «KIA», який стояв із увімкненими фарами та заведеним мотором і запитали у водія, чому він керує транспортним засобов в комендантську годину, на що водій відповів, що їде з м. Львова до смт. Славсько відпочивати, є військовослужбовцем, однак на даний час на відпочинку. Водій повідомляє свої анкетні дані та вказує, що якущо потрібно він може зупинитися для відпочинку. На вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія, водій повідомив, що немає його з собою та вважає, що працівники поліції можуть перевірити його по базі і він не повине мати при собі посвідчення водія. В розмові з працівниками поліції водій не заперечує, що керував автомобілем, зазнавши при цьому, що рухався на зустріч працівникам поліції. Водій в подальшому бажає продовжувати рух, однак працівники поліції просять його зачекати. На запитання працівника поліції, про те, чи вживав він алкоголь, водій повідомляє, що зараз здійснить один дзвінок і без перешкод поїде далі. Працівник поліції пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», однак той від огляду відмовляється, мотивуючи відмову тим, що відсутні свідки і він не довіряє приладу. Далі працівник поліції роз`яснює водію його права та пропонує пройти огляд в медичному закладі, водій спочатку погоджується, вказує, щоб його везли до м. Львів, що в м. Стрий він огляд не проходитиме, однак в подальшому водій від проходження медичного огляду в будь-якому медичному закладі також відмовляється та наголошує, що працівники поліції зупинили його без належної на те причини. В подальшому водій не заперечує, щоб відносно нього був складений протокол. На запитання працівника поліції водій ствердно відповідає: «Так я їхав, зараз припаркую свій автомобіль». Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 права, на що ОСОБА_1 в категоричній формі стверджує, що відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобц та в медичному закладі. /а.с.3/;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі /а.с.4/;

- рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 батальойну №3 УПП у Львівській області ДПП В. Феннича від 19.01.2024, з якого вбачається, що 19.01.2024 під час патрулювання спільно із лейтинетантом поліції ОСОБА_2 ними було зупинено в с. Гірне на а/д «Київ-Чоп» т/з «KIA Sorento», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення комендантської години. В ході спілкування було встановлено, що водій не має при собі посвідчення водія, а також виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, тому водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотесту «Драгер» та в медичному закладі водій відмовився /а.с. 5/;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1269339 від 19.01.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. /а.с.6/.

Норми права, які застосовує суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_1 .

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справі. Ці дані встановлюються, зокрема висновком експерта.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 , а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Спростування доводів сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ №1376 від 06.11.2015 року вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 19.01.2024 о 02:00 год. на а/д «Київ-Чоп» 627 км в с. Гірне керував транспортним засобом «KIA Sorento», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейських №471304, 471396, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа т/з, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала т/з. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції помітили автомобіль «KIA Sorento», який здійснював рух, коли підійшли до автомобіля чутно звук увімкненого двигуна, видно увімкнені фари та сам водій не заперечує, що керував транспортним засобом. Під час перегляду відеозапису ОСОБА_1 жодного разу не заперечив, що керував транспортним засобом, всі його пояснення зводилися до того, що він є військовослужбовцем, не повинен мати при собі посвідчення водія, і огляд на місці та в медичному закладі він не проходитиме. ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції про те, що їхав з м. Львів в м. Славське на відпочинок, бачив, як працівники поліції рухались йому назустріч. При цьому ОСОБА_1 запитує, чи є до нього питання, оскільки він бажає продовжити рух.

Наведене повністю спростовує версію сторони захисту про те, що працівники поліції під`їхали до припаркованого автомобіля і ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Жодним доказом у справі ця версія не підтверджена, натомість спростована відеозаписом, під час якого ОСОБА_1 кілька раз не заперечив, що керував автоомбілем і жодного разу не вказав зворотнього.

При цьому суд звертає увагу, що фіксація працівниками поліції руху транспортного засобу водієм не є обов`язковою обставиною, яка повинна бути зафіксована за допомогою відеозапису. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що працівник поліції до матеріалів про адміністративне правопорушення повинен долучити доказ керування водієм транспортним засобом.

Натомість з дослідженого в судовому засіданні безпосередньо відеозапису чітко вбачається, що автомобіль стоїть з увімкненими фарами і двигуном і ОСОБА_1 впродовж проведення відеозйомки жодного разу не заперечив той факт, що він керував транспортним засобом до його зупинки працівниками поліції.

Заперечення адвоката, щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом розцінюються судом, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене.

Щодо твердження сторони захисту про те, що працівники поліції не мали права пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на алкогольне сп`яніння, слід зазначити наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі міститься посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною та обґрунтованою і водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02). У зв`язку з цим, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримано в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього, а сам протокол відповідає вимогам ст. 254, 255 і 256 КУпАП.

Щодо ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , то виявлення та встановлення таких належить до безпосередньої компетенції працівника поліції згідно Закону України «Про поліцію», вимог КУпАП, вимог спільного наказу МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», і до обсягу перевірки судом не належить.

Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку працівники поліції оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

При цьому суд зауважує, що жодними законодавчими актами не передбачено, що до матеріалів справи повинні бути долучені докази факту перебування водія на момент вчинення правопорушення в стані сп`яніння, і обов`язок правоохоронного органу доводити, що у водія дійсно були виявлені ознаки сп`яніння.

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та ОСОБА_1 , відмовляючись від огляду, розумів, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього буде складений за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить його фраза «я не хочу проходити огляд, складайте протокол, що я відмовляюся».

Згідно з ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис суд вважає належним доказом, оскільки на ньому зафіксовано, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Суд вважає, що вказаний доказ прямо підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, оскільки з такого чітко вбачається, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Спростовуючи інші доводи сторону захисту, суд зауважує:

-матеріалами справи підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

-з відеозапису вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що поліцейським повідомлено ОСОБА_1 та запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння;

-в діях ОСОБА_1 наявна об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі;

-працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння та повідомлено про наслідки відмови від такого огляду;

- відсутність акту огляду на стан сп`яніння не впливає на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

-з направлення на медичний огляд вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі;

-неточності в часі вчинення правопорушення та номері транспортного засобу, вказаних в протоколі та на відеозаписі не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 , так як сторона захисту не заперечила той факт, що на відео зображений ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, інші доводи сторони захисту не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП не впливають.

Висновки суду.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчиненене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладення стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстави для стягнення судового збору.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 605 грн. 60 коп. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника Гриневича М.М., поданого в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.247 КУпАП відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, й накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 /шістсот п`ять/ грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційного скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови проголошений о 14.00 год. 05 квітня 2024 року в залі судового засідання в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Суддя В.Л.Бучківська