Справа № 343/2716/23
Провадження № 33/4808/302/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю водія ОСОБА_1 та його захисника Желізняк Л.Б., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Желізняк Л.Б. на постанову Долинського районного суду від 9 лютого 2024 року

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 24 жовтня 2023 року о 21:56 год у м. Долина по вул. Обліски, 40 Калуського району, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом "Peugeot 302" НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка вимова слів) та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні порушення матеріальних і процесуальних норм. Стверджує, що у протоколі ОСОБА_1 не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан сп?яніння у найближчому закладі охорони здоров?я. Зазначає, що посилання судді на вагання ОСОБА_1 не свідчить про відмову від проходження саме огляду. Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського. Більше того, як суд чітко похвилинно розписав складання поліцейсьими документів, попри те не врахував, що направлення до медичного закладу ОСОБА_1 не вручалось попередно, а як факт відмови. Вказує, що суть порушення сформульована наступним чином: «керував автомобілем з ознаками алкогольного сп?яніння: не чітка мова, запах алкоголю, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку водій відмовився». Вважає, що з цим звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, з двох частин: 1) керував з ознаками сп?яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння. Таким чином, на думку апелянта є незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій, в керуванні з ознаками сп?яніння чи відмові від проходженні огляду. Також зазначає, що судом не враховано того факту, що поліцейські в швидкому темпі, користуючись розгубленістю водія (через наявність осіб у військовій формі) швидко констатували факти ніби то відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. Таким чином випереджаючи його свідоме волевиявлення. Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. На переконання апелянта, особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження судді про однозначну відмову ОСОБА_1 від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки копію постанови було отримано 12.02.2024 року на електронну пошту, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити щодо ОСОБА_1 .

Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку слід задовольнити для забезпечення особи до правосуддя, оскільки причини його пропуску є поважними. Термін пропуску не є значним- 2 дні. ОСОБА_1 із запізненням був ознайомлений з текстом постанови, потратив час на погодження правової позиції з адвокатом, постійно зайнятий роботою, як приватний підприємець, що в сукупності перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляції, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП цим нормам закону не відповідає, вона не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено, без прояву обвинувального ухилу додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не взято до уваги вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Апеляційний суд не може спростувати доводи захисника, які підтверджується відеозаписом події про те, що останньому перед початком і при процедурі проведення огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, на що посилається суд, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

До істотного порушення прав ОСОБА_1 на захист слід віднести те, що йому не було вручено копію протоколу, яку він бажав отримати, що підтверджується відеозаписом події, як цього вимагає ст. 254 КУпАП. Дані про направлення йому копії протоколу поштою не підтверджують отримання ним цього документа, він це заперечив. Суд необґрунтовано визнав достатнім даних про направлення йому поштою копії протоколу. Це свідчить про те, що йому не пред`явлено адміністративне обвинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності й безумовною підставою для скасування постанови суду.

Суд не з`ясовував чи правомірно було зупинено автомобіль ОСОБА_1 , як це передбачено ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух» та ПДР. Доводи водія і його захисника про те, що така зупинка була неправомірною, узгоджується з даними відеозапису події. Як зафіксовано на відеозаписі, працівники поліції зупиняють його автомобіль, під`їхавши ззаді, що об`єктивно перешкоджає бачити ремінь безпеки водія. ОСОБА_1 стверджує, що він під час руху авто був пристебнутий ременем безпеки. Неналежне освітлення задніх номерів автомобіля суперечить даним відеозапису події, де це не зафіксовано, вони достатньо освітлені. Неправомірна зупинка водія тягне за собою на підставі правового принципу «плодів отруйного дерева» недопустимість всіх здобутих у справі доказів.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови.

Не всі апеляційні доводи апеляції дають підставу для скасування постанови суду, оскільки вони належно спростовані судом першої інстанції.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Желізняк Л.Б. строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу захисника Желізняк Л.Б. задовольнити, постанову Долинського районного суду від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький