Справа №585/577/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 33/816/486/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Яковця Є.О., розглянувши, у режимі відеоконференції, у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Яковця Є.О. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами за те, що 24 січня 2023 року о 01 год. 00 хв. на автодорозі А-07 Київ-Суми-Юнакіївка, керував автомобілем OpelMeriva, номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Яковець Є.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову судді суду першої інстанції, апровадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що у матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, як зазначає апелянт, з відеозапису, який було враховано як доказ винуватості ОСОБА_1 вбачається, що особа, яка на ньому зафіксована, не керує транспортним засобом, а транспортний засіб не перебував у русі та не був зупинений працівниками поліції, крім того, що з нього не вбачається, що цією особою є саме ОСОБА_1 . При цьому, допитаний в якості свідка, поліцейський ОСОБА_2 , який складав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення повідомив, що він не бачив, щоб останній керував транспортним засобом. Крім того, свідки, письмові пояснення яких були оголошені в судовому засіданні, не були допитані судом безпосередньо, незважаючи на те, що він, як захисник, клопотав про їх допит, а тому і їх показання не можна брати до уваги, за наявності того, що він був позбавлений можливості задати свої запитання вказаним свідкам, з метою перевірки та уточнення їх показання під час розгляду справи. При цьому, письмові показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є практично ідентичними, «слово в слово», в той час як дві різні людини не можуть сприймати однаково події і давати абсолютно однакові пояснення, що вказує на те, що такі показання булизаздалегідь підготовлені поліцейськими, а не зазначались свідками у довільній формі.Крім того, щодо упередженості показань вказаних осіб є сумніви і вони взагалі не могли залучатися як свідки, оскільки є членами добровольчого формування територіальної громади і зупинили автомобіль,перебуваючи на чергуванні, тобто фактично виконували поліцейські функції. При цьому, на його адвокатський запит до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня, було отримано Акт медичного огляду №34 від 24 січня 2023 року та Результат №15 від 24 січня 2023 року дослідження біосередовища ОСОБА_1 . З зазначеного Акту вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт вживанні алкогольних напоїв, що спростовує показання свідків у відповідній частині.

Також, апелянт вказує, що на його адвокатський запит до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» не були надані копії сертифікатів відповідності, свідоцтв про повірку, свідоцтв про державну реєстрацію, сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки,свідоцтв про калібрування, дозволів Міністерства охорони здоров`я та Держенігживстандарту до застосування зазначених засобів вимірювальної техніки та обладнання, а надано лише копія свідоцтва про повірку від 23 травня 2023 року, при тому, що огляд на стан ОСОБА_5 проводився 24 січня 2023 року та копії інструкції експлуатації Фотометру фотоелектричного КФК-3,яким здійснювалось дослідження біосередовища останнього. З цього вбачається, що Фотометр фотоелектричний КФК-3, за допомогою якого здійснювались лабораторні дослідження з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , не має дозволу МОЗ, сертифікату відповідності та чинного на момент медогляду свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а тому, Висновок лікаря про виявлення у останнього стану сп`яніння є недійсним.

Крім того, апелянт зауважує, що відповідно до п. 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкістьреакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерств; охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 № 1452/73, перебування у стані алкогольного сп`яніння підтверджується у разі коли результат тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Всупереч вказаному припису, у Результаті №15 від 24 січня 2023 року вказано результат 0,4 г/л в сечі, а не у крові, а тому, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівник поліції безпідставно прирівняв результати вказаного дослідження до показань вмісту алкоголю у крові. При цьому, відповідно до п. 20 розділу ІІІ вказаної Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи, проте, всупереч вказаній нормі, огляд ОСОБА_1 було проведено 24 січня 2023 року, а висновок складено лише через три дні 27 січня 2023 року, а тому, і з цих підстав, Висновок про виявлення у ОСОБА_1 стану сп`яніння, є недійсним відповідно до п. 22 Розділу III вказаної Інструкції.

Що стосується складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то апелянт зазначає, що він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки був складений не 24 січня 2023 року, а лише через десять днів.Крім того, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції фактично була відсутня «сторона обвинувачення», у судове засідання з`явився поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення, та який надав лише свої пояснення про фактичні обставини і не клопотав про дослідження жодних доказів, не просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Прокурор у судовому розгляді участі не приймав. Незважаючи на те, що жодна уповноважена державою особа не наполягала на притягненні ОСОБА_1 до відповідальності, суд за власної ініціативи досліджував докази, оформлені поліцією, і зрештою притягнув його до адміністративної відповідальності, фактично перебравши на себе роль обвинувачення і втратив неупередженість.

Враховуючи зазначені обставини та посилаючись на судову практику ЄСПЛ, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, апелянт вважає, що наявні підстави для скасування, як незаконної, оскаржуваної постанови судді суду першої інстанції, та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Яковця Є.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, суддею суду першої інстанції був встановлений з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №316944 від 04 лютого 2023 року, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №34 КНП СОР ОКСЛ від 27 січня 2023 року, рапорту інспектора СРПП Роменського РВП Литварьова О. від 02 червня 2023 року, письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який було долучено до матеріалів справи.

Зазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку і визнавати їх неналежними та недопустимими, у апеляційного суду підстави відсутні.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції як доказ винуватості ОСОБА_1 , було проглянуто і апеляційним судом під час підготовки даної справи до апеляційного розгляду.

На ньому дійсно не зафіксовано момент зупинки транспортного засобі під керуванням ОСОБА_1 саме працівниками поліції, однак, на спростовування таких доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що це пов`язано з тим, що зупинений вказаний автомобіль був особами, які чергували на блокпості в Роменському районі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які ці обставини підтвердили у свої письмових поясненнях та додатково вказували, що оскільки у водія, який цим транспортним засобом керував, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння і він сам не заперечував факту вживання спиртних напоїв, вони викликалипрацівників поліції, які прибувши на місце, з цього часу розпочали запис подій, за яких відносно ОСОБА_1 і було, у подальшому, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням зазначеного пояснення працівника поліції ОСОБА_2 , який складав відносно ОСОБА_1 протокол, з приводу того, що він не бачив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом є логічними, а щодо відсутності доказів на підтвердження керування останнім транспортним засобом, на що вказує апелянт, то вони не заслуговують на увагу, оскільки сам ОСОБА_1 даного факту не заперечував, що підтверджується відеозаписом.

При цьому, відеозаписом підтверджується і те, що спілкування поліцейських відбувалось саме з ОСОБА_1 , який, за зовнішніми ознаками перебував у стані сп`яніння, що стало підставою для пропозиції йому, з боку поліцейських, пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду на місці зупинки, а погодився поїхати у лікарню, куди і був доставлений.

Щодо не допиту вказаних свідків безпосередньо під час розгляду справи, на що вказує апелянт у поданій апеляційній скарзі то, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, задовольняти клопотання захисника про їх виклик для допиту у судове засідання суддя суду першої інтенції вважав недоцільним,що є цілком обґрунтованим, з врахуванням того, що вони є службовими особами, місце їх дислокації було невідомим і очікування, коли вони зможуть прибути для надання своїх пояснень, призвело б до невиправданого затягування розгляду адміністративного матеріалу, враховуючи, також, що з клопотанням про допит свідків в судовому засіданні захисник звернувся в останньому судовому засіданні, хоча не був позбавлений можливості заявити таке клопотання своєчасно.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що обставин, які б вказували на заінтересованості зазначених осіб у наслідках розгляду справи, суддею встановлено не було, як і не було встановлено таких обставин і при апеляційному перегляді, оскільки, зазначаючи про сумніви щодо упередженості показань вказаних свідків, апелянт взагалі не вказує на те доводить існування обставин, за яких у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були підстави обмовити ОСОБА_1 чи надати відносно нього неправдиві свідчення.

Крім того, на спростовування доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що зазначені в Акті медичного огляду №34 від 24 січня 2023 року заперечення ОСОБА_1 факту вживання ним алкогольних напоїв, жодним чином не спростовуютьйого підтвердження вживання алкогольних напоїв у присутності вказаних свідків, що взагалі не впливає на висновок лікаря про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, який було зроблено не з врахуванням заперечень чи підтверджень ОСОБА_1 , а за результатом проведеного медичного огляду шляхом лабораторного дослідження відібраного у нього біосередовища, на що сам захисник посилається в апеляційній скарзі.

Також, з оскаржуваної постанови вбачається, що суддею суду першої інстанції була надана правова оцінка і доводам захисника щодо приладу, за допомогою якого було проведено медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, і на спростовування того, що повірку цей прилад пройшов вже після такого огляду останнього, судом було вірно зазначено, що на час проведення огляду останнього ще діяла і не була скасована постанова КМУ «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» від 05 квітня 2022 року № 412, якою Кабінет Міністрів України продовжував для таких засобів вимірювальної техніки дію позитивних результатів попередньої, періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту, в якій зазначалось про те, що результати повірок будуть чинними протягом воєнного і надзвичайного стану і трьох місяців після його припинення чи скасування.

Крім того, суддею було вірно враховано і те, що у лікарні було проведено лабораторне дослідження саме біосередовища ОСОБА_1 на що останній сам дав згоду, а від продуття приладу Драгер відмовився, і доказів, на підтвердження того, що дослідження проводилось у лікарні обладнанням, яке не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, здобуто не було, як не було надано таких доказів і апеляційному суду.

Що стосується доводів апелянта про те, що у Результаті №15 від 24 січня 2023 року в порушення п. 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкістьреакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерств; охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 № 1452/73, було вказано результат 0,4 г/л в сечі, а тому, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівник поліції безпідставно прирівняв результати вказаного дослідження до показань вмісту алкоголю у крові, то вони є надуманими та безпідставними, з врахуванням того, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 ,є посилання лише на керування останнім транспортним засобом у певний день та час у стані алкогольного сп`яніння, який було встановлено не працівником поліції, а лікарем, без зазначення будь яких показників та результатів виміру.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу і на те, що у рапорті інспектора СРПП Роменського РВП Литварьова О. від 02 червня 2023 року, який було враховано суддею при прийнятті рішення, чітко вказано про те, що протокол було складено ним після отримання Висновку лікаря, оскільки ОСОБА_1 на предмет дослідження здавав сечу і потрібен був час для її дослідження. Після отримання висновку неодноразово було відвідане місце проживання ОСОБА_1 для складання відносно нього протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, але дверей ніхто не відчиняв, зустрітись з ним вдалося лише 04 лютого 2023 року, і в цей же день були складені відносно останнього відповідні матеріали, що свідчить про відсутність підстав вважати, що вказаний протокол було складено з порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП, як вказував захисник в апеляційних доводах.

Крім того, посилання апелянта на те, що під час розгляду даної справи прокурор участі не приймав, і фактично суд перебрав на себе роль обвинувачення і втратив неупередженість, то вони, також, є надуманими та безпідставними, з врахуванням того, що участь прокурора при розгляді справ такої категорії КУпАП не передбачено, а притягнутий ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням безальтернативного стягнення у зв`язку з тим, що наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення було доведено зібраними у даній справі доказами, що і було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови.

При цьому, доводів чи доказів, за яких можливо було б дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутній, що б слугувало підставою для закриття даного провадження, апелянтом не наведено та не надано, і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків судді суду першої інстанції жодним чином не спростовано.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.