Справа № 558/164/24
номер провадження 3/558/111/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року селище Демидівка

Суддя Демидівського районного суду Рівненської області Феха Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт: № НОМЕР_1 виданий 01.11.2017 року орган, що видав 0713), РНОКПП НОМЕР_2 , уродженки с. Константинівка Арбузинського району Миколаївської області, жительки АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, не працюючої, неодруженої, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 896795 від 12 березня 2024 року зазначено про те, що 12 березня 2024 року о 12 годині 24 хвилини в АДРЕСА_2 було виявлено, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , систематично вчиняє булінг психологічного характеру стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час освітнього процесу у Вербенському ліцеї, а саме: 29 лютого 2024 року в класі ОСОБА_2 обзивав нецензурною лайкою, шарпав за одяг, тобто вчиняв булінг психологічного характеру, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, проте не досяг шістнадцятирічного віку, після досягнення якого настає адміністративна відповідальність.

ОСОБА_1 під час розгляду справи вину не визнала та пояснила, що її син ОСОБА_4 булінгу відносно ОСОБА_3 не вчиняв. Вважає, що між дітьми мав місце конфлікт, який виник з вини ОСОБА_5 , а не її сина. На відео, яке показали вчительці, був лише фрагмент ситуації, яка мала місце між дітьми 29 лютого 2024 року, але із цього фрагменту видно, що ніхто з дітей засмучений не був, всі сміялися та штовхали один одного. На даний час конфлікт є вичерпаним, оскільки після конфлікту перевела свого сина в іншу школу, в с. Пляшева. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що її син ОСОБА_4 розповів, що ще з 5го класу ОСОБА_5 неодноразово бруднив його рюкзак та одяг, проте він себе стримував, не зачіпав ОСОБА_5 . Та в цей день ОСОБА_5 її образив, тому він вдарив ОСОБА_5 . Систематичності в діях її сина немає.

ОСОБА_1 пояснила також, що її син у ОСОБА_6 ліцеї навчається другий рік, ніколи раніше таких ситуацій не виникало, скарг щодо поведінки сина їй ніхто не висловлювавав. ОСОБА_4 є досить товариським та комунікабельним. Тоді, як у ОСОБА_5 виникали конфлікти з іншими дітьми, зокрема старшокласникам, чому звинуватили у булінгу саме її сина невідомо. Після конфлікту діти між собою продовжували спілкуватися.

На думку ОСОБА_1 дана ситуація виникла через її особистий конфлікт з класним керівником та директором навчального закладу, оскільки вона, як мама, не погоджувалась з певними організаційними моментами ведення освітнього процесу та відстоювала свою думку про, що також повідомляла у місцевий відділ освіти.

ОСОБА_1 пояснювала також, що коли вона прийшла у школу, щоб з`ясувати ситуацію з батьками та вчителями, то батько ОСОБА_3 почав її ображати, кричати на неї, викликав поліцію, казав, що позбавить її батьківських прав. Вона ж сказала, що буде спілкуватися лише з мамою ОСОБА_5 , оскільки вона у переписці її ображала та обмовляє її по селі.

ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що того дня її син прийшов до дому пригнічений, не хотів спілкуватися, на запитання, що сталося відповідав, що все добре. Вона та її чоловік поцікавилися у однокласниць ОСОБА_5 , що відбувається в школі, чому ОСОБА_5 такий пригнічений. Дівчатка їм розповіли, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знову був конфлікт. Данило кунив ОСОБА_5 рюкзак під стіл вчителя. Коли ОСОБА_5 дізнався, між ними виникла шарпанина, ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 . Це все одна з однокласниць відзняла телефоном на відео. Коли вчитель зайшла на урок конфлікт вже закінчився.

Дізнавшись про відео класний керівник викликала батьків, щоб спільними зусиллями вияснити, що відбувається. Проте, мама ОСОБА_4 , прийшовши до школи, не бажала спокійно спілкуватись, вчинила сварку, категорично заперечувала вину свого сина. Звинуватила вчительку, що вона примусила її сина вибачитись. Обурившись такою поведінкою, вони повідомили про даний факт у поліцію, оскільки раніше як їм відомо ОСОБА_4 також ображав їхнього сина ОСОБА_5 , підмовляв інших хлопців проти нього.

ОСОБА_8 дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_7 . Крім цього пояснив, що їхній син неодноразово приходив до дому пригнічений, не хотів йти до школи. Щось пояснювати в дома відмовлявся. Вважає, що саме ОСОБА_4 винний у такій ситуації. Проте, оскільки ОСОБА_9 перевели в іншу школу, конфлікт між дітьми вичерпаний. ОСОБА_1 просить притягнути до адміністративної відповідальності, оскільки вважає, що вона неправильно виховує свого сина.

Свідок ОСОБА_10 , як класний керівник, повідомила, що про подію дізналася з відео, яке показали діти. На наступний день з хлопців у ліцей були лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які між собою нормально спілкувались, не конфліктували. ОСОБА_5 не був пригніченим. Вона провела з ними обома бесіду і пояснила, що так поводитись не можна. Діти вибачились за таку поведінку, їм було соромно. До цієї події від дітей не було до ОСОБА_11 претензій, вчителі не помічали, щоб ОСОБА_4 ображав ОСОБА_5 . Усі хлопці з їх класу між собою товаришували, ходили завжди разом. Можливо якісь конфлікті ситуації між дітьми раніше і виникали, проте вона про це не знала.

Побачивши на відео нехорошу поведінку ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ще двох інших дітей, яка полягала у висловлюванні нецензурними словами, шарпанині, вирішила повідомити про це батьків, провести з ними бесіду, щоб батьки відреагували на таку поведінку дітей, з метою уникнення в подальшому подібних ситуацій. Проте, з`явившись до школи ОСОБА_12 - мати ОСОБА_11 , вчинила сварку, не бажала спокійно спілкуватись та щось послухати, стверджувала, що її син нічого поганого не вчиняв, що його обмовляють. І якщо між дітьми виникли якісь непорозуміння, то в них не потрібно втручатись. Казала, що над ОСОБА_5 знущаються інші, а звинуватили її сина. Коли при спілкуванні ОСОБА_13 сказали, що її син хоче бути «над усіма», відповіла, що так і має бути. Оскільки конфлікт у ліцеї між ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_14 почав виходити з-під контролю, то директор ліцею повідомила у поліцію.

ОСОБА_10 також пояснила, що ОСОБА_15 прийшов у ОСОБА_6 ліцей в 5-й клас, навчався добре, старанно. Він є гіперактивною дитиною, проявляє лідерські якості. ОСОБА_1 приходила у ліцей цікавилася успіхами та навчанням сина. У 6 класі його успішність стала чомусь нищою. Коли про це повідомляли мамі ОСОБА_13 , вона відповіла, що її син буде вчити те, що хоче, щоб його не примушували вчитись.

Свідок ОСОБА_10 пояснила також, що після конфлікту ОСОБА_9 перевели навчатися у інший заклад. Конфліктних ситуацій у класі більше не виникало.

Свідок ОСОБА_16 , як директор ОСОБА_6 ліцею, пояснила, що раніше не помічала та не чула від інших дітей, що ОСОБА_15 ображає ОСОБА_17 . Вважає, що між дітьми мала місце конфліктна ситуація. Після даної події ОСОБА_1 забрала особисті документи сина ОСОБА_4 з ОСОБА_6 ліцею та перевела його навчатись в інший заклад.

Малолітній ОСОБА_2 , у присутності законного представника ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що коли він прийшов навчатися у ОСОБА_6 ліцей, були випадки, коли ОСОБА_18 заважав йому на уроках, стукав у стілець на якому він сидів. Він говорив про це вчительці, після цього приходила мама ОСОБА_5 , казала, щоб вони жили дружно. Вони між собою мирились та товаришувала далі. Між ним та ОСОБА_5 був конфлікт у їдальні, коли ОСОБА_5 хотів його вдарити, проте, він його перехитрив.

ОСОБА_15 пояснював також, що він не брав ОСОБА_5 сумки. Коли він з їдальні прийшов у клас, ОСОБА_5 тримав сумку в руках і запитав у нього чого тут була його сумка (під вчительським столом), і що це ОСОБА_19 сказала, що він її туди кинув. Інші діти такого не казали. Проте, він сумки ОСОБА_5 не брав, його взагалі не було у класі.

З пояснень ОСОБА_9 вбачається також, що на даний час навчається у школі с. Пляшева, йому там дуже подобається, уже потоваришував з однокласниками. З учнями з ОСОБА_6 ліцею також підтримує дружні відносини.

З письмових пояснень малолітнього ОСОБА_3 вбачається, що 29 лютого 2024 року приблизно о 14 годині він у класі шукав свій шкільний портфель і не міг його знайти. Він зрозумів, що до зникнення його портфелю може бути причетний ОСОБА_15 , оскільки він вже не вперше таке робить з його речами. Коли знайшов портфель під вчительським столом, запитав учнів, хто це зробив, йому відповіли, що ОСОБА_4 . Він засмутився і казав про це ОСОБА_4 . Але ОСОБА_4 намовив проти нього однокласників, які також почали до нього чіплятись. ОСОБА_4 почав його штовхати. В результаті мирно розійшлись. ОСОБА_3 пояснював, що ОСОБА_2 систематично вчиняє над ним насильницькі дії, які виражаються у штовханині, нецензурній лексиці, налаштовує проти нього однокласників. Про те, що ОСОБА_4 вчиняє над ним булінг знали і вчителі, бо він їм неодноразово розповідав. Коли ОСОБА_4 немає у школі всі учні класу між собою дружні.

З письмових пояснень малолітньої ОСОБА_20 вбачається, що 29 лютого 2024 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 виник конфлікт, оскільки ОСОБА_4 забрав ОСОБА_5 сумку та сховав її. Конфлікт між хлопцями вона зняла на відео, щоб показати вчительці. Коли ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_5 він був не сам, а з ОСОБА_23 . Проте ініціатором був саме ОСОБА_4 , який вміє маніпулювати однокласниками.

У своїх письмових поясненнях малолітній ОСОБА_24 зазначив про те, що того дня між ОСОБА_25 та ОСОБА_26 виник конфлікт, з невідомих йому причин. Він підійшов до хлопців та почав вникати у конфлікт. Напередодні ОСОБА_5 його обізвав, тому він був присутній під час штовханини між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_20 та ОСОБА_24 пояснювали, що ОСОБА_4 неодноразово вчиняв якійсь психологічний чи фізичний вплив на ОСОБА_5 і, що коли ОСОБА_4 немає у школі, то у класі у ОСОБА_5 з усіма хороші відносини.

У своїх письмових поясненнях малолітній ОСОБА_27 вказав про те, що 29 лютого 2024 року між його друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_28 на перерві виник словесний конфлікт. Потім у класі виникла сутичка між ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , яка тривала не довго, бо почався урок. ОСОБА_27 пояснював, що між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 склалися неприязні відносини та періодично виникають суперечки і конфлікти.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_9 , свідків, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, з наступних підстав.

Положення ч. 2 ст. 7 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, крім інших, є протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків та інші документи.

Згідно з ч. 1 ст. 173-4 КУпАП булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі з застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Частиною 3 ст. 173-4 КУпАП встановлюється відповідальність батьків за діяння, передбачене частиною 1 статті 173-4 КУпАП, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого. Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

У п. 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28 грудня 2019 № 1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.

З повідомлення директора Вербенського ліцею ОСОБА_16 , адресованого начальникові віділення поліції №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Гасяку Р. від 12 березня 2024 року вбачається прохання розглянути конфліктну ситуацію між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з приводу випадку порушення правил поведінки, можливого булігну їхніми дітьми.

Згідно заяви ОСОБА_8 від 12 березня 2024 року, він просить притягнути до відповідальності маму ОСОБА_1 , однокласника його сина ОСОБА_2 , який систематично вчиняє булінг відносно його сина ОСОБА_3 (а.с. 4).

В судовому засіданні встановлено, що 29 лютого 2024 року у Вербенському ліцеї між малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мав місце конфлікт під час якого між дітьми виникла шарпанина, вживались нецензурні слова.

Як пояснювала класний керівник ОСОБА_10 на наступний день ОСОБА_4 та ОСОБА_5 між собою нормально спілкувались, не конфліктували. ОСОБА_5 не був пригніченим. Вона провела з ними обома бесіду, що так поводитись не можна. Діти вибачились за таку поведінку, їм було соромно. До цієї події від дітей не було до ОСОБА_11 претензій, вчителі не помічали, щоб ОСОБА_4 ображав ОСОБА_5 . Усі хлопці з класу між собою товаришували, ходили завжди разом. Можливо якісь конфлікті ситуації між дітьми раніше і виникали, проте вона про це не знала.

Причиною повідомлення адміністрацією закладу у поліцію стала не поведінка дітей, а конфлікт у ліцеї між їхніми батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що почав виходити з-під контролю.

З пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що їхній син неодноразово приходив до дому пригніченим, проте нічого їм не пояснював. Від однокласниць ОСОБА_5 лише після ситуації, що мала місце між хлопцями 29 лютого 2024 року дізнались, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникають конфлікти. Про те, що ОСОБА_4 ображав ОСОБА_5 , налаштовував проти нього інших дітей, раніше не знали.

Докази систематичного вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як учасником освітнього процесу, неправомірних діянь стосовно іншого учасника освітнього процесу малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі з застосуванням засобів електронних комунікацій, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, у матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні не встановлені.

Із змісту характеристики Вербенського ліцею учня 6 класу ОСОБА_2 (а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_2 у міжособистісному спілкуванні з однокласниками веселий, комунікабельний, самостійний, яскраво проявляє лідерські якості.

Як встановлено в судовому засіданні між дітьми мав місце конфлікт, а не систематичне вчинення малолітнім ОСОБА_2 неправомірних діянь стосовно малолітнього ОСОБА_3 , внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

В ході розгляду справи беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, встановлено не було.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 252 КУпАП визначає, що суд зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За таких обставин, наданими до суду та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ч. 3 ст. 173-4, 247, 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником через Демидівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Т.С. Феха.