Номер провадження: 33/813/622/24
Номер справи місцевого суду: 522/434/24
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисників Монастирної Інги Олександрівни, Горобця Олексія Сергійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу захисника Гаврилюк Анастасії Равільївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2024 року,

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років з оплатним вилученням транспортного засобу Zeekr 001 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Транспортний засіб «Zeekr 001», державний номерний знак НОМЕР_1 , оплатно вилучено у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом затримання та поміщення на штрафний майданчик з подальшою реалізацією та поверненням коштів від реалізації власнику.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Згідно із зазначеною постановою, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 731379 від 19.12.2023 року, 18.12.2023 року о 23:33 год. в м. Одеса пров. Ванний, 5г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Zeekr 001 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом та протягом року вже було складено адміністративну постанову БАД 388825 від 30.03.2023 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим вчинив повторно протягом року адміністративне правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Гаврилюк А.Р. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду як незаконну, необґрунтовану, таку, що не відповідає обставинам справи і прийняту із значними порушеннями процесуальних норм скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеса.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , без врахування поданої ним та захисником заяви про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, що, на думку сторони захисту свідчить про істотне порушення, передбачених ст. 268 КУпАП, прав ОСОБА_1 , а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд на підставі п. 3 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України (аналогія права).

В скарзі сторона захисту також посилається на те, що суд першої інстанції, застосовуючи найтяжчу міру санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді вилучення транспортного засобу, при погіршенні становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не обґрунтував підстави застосування саме такої санкції статті, яка є альтернативною.

Постанова судді в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_1 - Монастирна І.О., Горобець О.С. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-XII (далі Закон N 3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року N 340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3. ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п. п. "а" п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД N 731379, який складений 19 грудня 2023 року інспектором УПП в Одеській області капітаном поліції Драмарецьким Д.О., встановлено, що 18.12.2023 року о 23:33 год. в м. Одеса пров. Ванний, 5г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Zeekr 001 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом та протягом року вже було складено адміністративну постанову БАД 388825 від 30.03.2023 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим вчинив повторно протягом року адміністративне правопорушення та порушив п. п. "а" п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що вона не містить жодного доводу щодо відсутності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а йдеться лише про незадоволення клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи та прийняття рішення 18 січня 2024 року, що наводить на думку про його передчасність та упередженість суду, формальний підхід, не забезпечено реальний доступ до правосуддя, а також застосування судом найтяжчої санкції, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка окрім позбавлення права керування транспортним засобом, передбачає ще й вилучення транспортного засобу, яке є альтернативним і застосування чого по справі жодним чином не обгрунтовується.

Захисник фактично просить скасувати постанову судді міськрайонного суду в частині накладення адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, задля чого просить направити справи на новий розгляд до суду першої інстанції, чого взагалі не передбачено ч. 7 ст. 294 КУпАП, оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

За такого, переглядаючи судове рішення за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактично доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та кваліфікація дій ОСОБА_1 захисником саме певними доводами апеляційної скарги, окрім розгляду справи, незважаючи на клопотання про відкладення такого, не оспорюються, тому апеляційний суд не вдається до оцінки висновків суду в даній частині.

Так, ч. 5. ст. 126 КУпАП передбачає, санкції у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

З аналізу санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП вбачається, що оплатне вилучення транспортного засобу не є обов`язковим, а застосовується за внутрішнім переконанням суду. Однак, суд першої інстанції дійсно не навів належних мотивів вилучення даного транспортного засобу.

Одночасно суд зауважує, що згідно ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Крім того, відповідно роз`яснень, викладених у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 не можна накладати адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Отже, додатковому адміністративному стягненню у виді оплатного вилучення транспортного засобу підлягає лише транспортний засіб, який належить особі, яка вчинила адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи на час її розгляду судом першої інстанції були відсутні докази належності транспортного засобу особі, що притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, суд першої інстанції, не перевіривши належність транспортного засобу ОСОБА_1 , передчасно дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

З підстав відсутності в матеріалах справи документів щодо належності автомобіля ОСОБА_1 на праві приватної власності, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги, постановою апеляційного суду, занесеною до протоколу судового засіданні від 18 квітня 2024 року, витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, щодо реєстрації автомобіля марки і моделі «Zeekr 001», державний номерний знак НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 29 квітня 2021 року № 31/30-3536-2024 вбачається, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів 19 жовтня 2023 року зареєстровано автомобіль «Zeekr 001», 2023 року, білого кольору, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому було видано номерні знаки НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 . При цьому, 20 січня 2024 року вказаний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ, перереєстровано на ОСОБА_2 (а.с. 66).

Наведене свідчить про наявність у суду першої інстанції станом на час розгляд справи права застосувати альтернативне додаткове стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Проте, будь-яке судове рішення має буде належним чином обґрунтованим, зокрема, кожен вид стягнення має обов`язкове мати певне підґрунтя.

Таке в постанові суду відсутнє.

Тому слушним є довід апеляційної скарги про невмотивованість судового рішення в оскаржуваній частині.

Апеляційний суд зазначає, що для правильного вирішення справи саме зазначене є вирішальним.

Натомість, наразі не має значення наступне після ухвалення судового рішення першої інстанції за 2 дні - перереєстрація транспортного засобу з ОСОБА_1 на його як пояснили захисники в суді апеляційної інстанції захисники дружину, оскільки судове рішення переглядається станом на час його ухвалення.

Наведене є підставою для скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2024 року в частині накладення додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу - автомобіля марки і моделі «Zeekr 001», державний номерний знак НОМЕР_1 , належного на праві власності ОСОБА_1 .

Посилання сторони захисту про те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 є частково обґрунтованими, проте апеляційний суд зауважує на тому, що наразі апеляційним судом вжито всіх заходів задля відновлення права ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду його справи судом, під час чого встановлено, що його не участь у судовому розгляді не вплинула на правильність прийнятого по суті справи рішення, адже під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захиснику була надана можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 251, 284, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Гаврилюк Анастасії Равільївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2024 року в частині накладення додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу - автомобіля марки і моделі «Zeekr 001», державний номерний знак НОМЕР_1 , належного на праві власності ОСОБА_1 , скасувати.

В іншій частині постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова