Номер справи 220/123/24
Номер провадження 3/220/117/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Волноваського районного ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, школяр, до адміністративної відповідальності протягом року не притягався, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2024 року о 15-00 годин, громадянин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався на адресу своєї матері ОСОБА_2 словами грубої нецензурної лайки, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, не з`явився без поважних причин. Про причини свого неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Відповідно до змін до ч. 2 ст. 268 КУпАП, внесеними згідно з Указом ПВР № 1604-IX від 01.07.2021 року при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є не обов`язковою.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи. З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч. 1 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення порушення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 977661 від 14.01.2024 р.; письмовими поясненнями викладеними на окремому аркуші потерпілої ОСОБА_2 , згідно яких вона зазначила, що мешкає в одному будинку зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , сином ОСОБА_1 , донькою ОСОБА_4 , та братом ОСОБА_5 , протягом тривалого часу. 14.01.2024 року приблизно о 8-30 годині, вони пішли до сусідки ОСОБА_6 , та випивали алкогольні напої, с приводу свята. Після чого, приблизно о 15-00 годині вона повернулась до себе додому та побачила що її син ОСОБА_1 був напідпитку, та спав на ліжку. Після чого вона його розбудила, та між ними стався конфлікт, під час якого вони застосовували нецензурну лексику, після чого її син її штовхнув,у присутності її брата, доньки, та матері. В ході конфлікту вона викликала поліцію, та продовжили з ним сваритися, та в ході сварки вона вийшла на вулицю разом зі своєю донькою, та ОСОБА_1 продовжив йти за нею, та в ході конфлікту штовхнув її у сніг, та після чого приїхала поліція; заявою потерпілої ОСОБА_2 , про притягнення до відповідальності її її сина ОСОБА_1 , за те що він 14.01.2024 року, вчинив відносно неї домашнє насильство; поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка є матір`ю потерпілої та проживає разом з нею та сім`єю, та згідно своїх пояснень зазначила, що 14.01.2024 року о 06-00 ранку, її син ОСОБА_7 та її онук ОСОБА_1 пішли посівати, та приблизно о 08-30 прийшли додому у стані алкогольного сп`яніння та лягли спати, та вона також лягла спати, та прокинулась від криків та побачила як її донька ОСОБА_3 свариться їз онуком ОСОБА_1 , та в ході сварки ображають одне одного нецензурними словами, та ОСОБА_7 почав ї розбороняти, та після чого ОСОБА_2 знаходячись в стані сп`яніння викликала поліцію; поясненнями свідка ОСОБА_7 , згідно яких він пояснив, що проживає разом зі своєю сестрою ОСОБА_2 , її сином ОСОБА_1 , та разом з матір`ю ОСОБА_3 14.01.2024 року, він разом з ОСОБА_1 приблизно о 07-00 годині пішли посівати, в ході чого вживали алкогольні напої, та прийшли додому приблизно о 08-30 годині, та лягли спати. Через деякий час він прокинувся через крики та побачив що в будинку триває сварка між ОСОБА_1 та його сестрою ОСОБА_2 , після чого він встав та почав їх розбороняти, та в ході конфлікту вони висловлювалися на адресу одне одного нецензурною лайкою, та ОСОБА_1 штовхав та бив руками ОСОБА_2 , після чого він їх розборонив, та ОСОБА_2 викликала поліцію; поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , згідно яких він пояснив, що мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , дядьком ОСОБА_7 , та бабусею ОСОБА_3 14.01.2024 приблизно о 07-00 годині він пішов до сусідів посівати, та повернувся додому та ліг спати на своєму ліжку. Приблизно о 15-00 годині його розбудила його мати ОСОБА_2 , та між ними стався конфлікт, в ході якого вони ображали одне одного нецензурними словами, та в ході сварки вони вийшли на вулицю, та ОСОБА_1 штовхнув в сніг свою матір ОСОБА_2 , після чого вона викликала поліцію; терміновим заборонним приписом від 14.01.2024 року, серії АА № 320875, складеним відносно ОСОБА_1 .

Оцінюючи вказані докази, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений та підписаний уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні дані та реквізити, передбачені ст. 256 КпАП України, відомості про роз`яснення порушнику його прав та його підпис про ознайомлення з викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснення порушника стосовно обставин справи його правопорушення, згідно яких він зазначив, що з протоколом та своїми правами ознайомлений, свою провину визнає, в подальшому обіцяє побідних конфліктів не створювати, перелік доказів, доданих до протоколу. Пояснення потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , та свідка ОСОБА_7 прийняті уповноваженою особою, містяться відмітки, що зі слів записані вірно. Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України та правильність кваліфікації його дій за вказаною правовою нормою.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, а саме, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є неповнолітнім, та на момент вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 17 років.

Згідно ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити порушнику, враховуючи його особу, а саме те, що дані, які б з негативного боку характеризували його суду не надані, правопорушник є школярем, неповнолітній (17 років), до адміністративної відповідальності не притягався (докази зворотнього суду не надані), враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, яким є визнання своєї вини порушником у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення (в поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення), та відсутність обтяжуючих вину порушника обставин, майновий стан особи яка притягається до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про доцільність застосування відносно ОСОБА_1 заходу впливу передбаченого п. 2 ст. 24-1 КУпАП, у вигляді попередження, саме ця міра покарання буде достатньою для покарання та виправлення порушника, запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Проте, оскільки до особи яка притягається до адміністративної відповідальності застосовуються заходи впливу на підставі ст. 24-1 КУпАП, судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, ч. 1 ст.173-2 КпАП України суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач