Справа № 127/9556/24
Провадження № 3/127/2676/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 12.03.2024 ОСОБА_1 , вживала алкогольні напої, а саме пиво та горілку в присутності двох малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2020 року народження, та ОСОБА_3 , 2021 року народження, внаслідок чого сп`яніла та не могла належним чином доглядати за дітьми.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила. При цьому, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до такого висновку.

Зі змісту частини другої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) слідує, що адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчиненого повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КпАП регламентовано перелік питань, які орган (посадова особа) вирішує при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 12.03.2024 ОСОБА_1 , вживала алкогольні напої, а саме пиво та горілку в присутності двох малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2020 року народження, та ОСОБА_3 , 2021 року народження, внаслідок чого сп`яніла та не могла належним чином доглядати за дітьми. На підтвердження зазначеної обставини до протоколу про адміністративне правопорушення долучено копії свідоцтв про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Разом з тим, у зазначених документах матір`ю дітей значиться ОСОБА_4 .

Відповідного документального підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » матеріали справи не містять, а відтак в судовому засіданні не доведено того, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КпАП.

Крім того, як вже суд зазначив вище кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КпАП є вчинення правопорушення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 184 КпАП. Проте, жодного документального підтвердження (належним чином завіреної копії постанови) притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять.

При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що зі змісту частини другої статті 251 КпАП випливає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 КпАП уповноважені на те особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про правопорушення, зокрема, передбачені статтею 184 КпАП.

Отже, обов`язок зі збирання доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення працівниками органів внутрішніх справ (Національної поліції) у цьому випадку виконаний не був.

Суд вважає за доцільне зауважити, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звернув увагу на те, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності доказів, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 184, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: