Єдиний унікальний номер судової справи: 490/158/24
Номер провадження: 33/812/170/24 Головуючий у місцевому суді: Демінська О.І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: захисника ОСОБА_1 -- адвоката Подольської Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Подольської Ганни Володимирівни на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 559534 від 01 січня 2024 року, ОСОБА_1 01 січня 2024 року о 17 год 06 хв в м. Миколаїв, пр. Центральний, 76 керував транспортним засобом Skoda, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, нестійка хода). У встановленому законом порядку водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального пристрою Алкотестер Драгер, а також у медичному закладі, на що водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 15 березня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Подольська Г.В. через систему «Електронний суд» подала до Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення шляхом виключення адміністративного стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом строком на один рік

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції накладено занадто суворе стягнення. Суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, натомість формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтовано суворе застосування стягнення, як вид покарання за адміністративне правопорушення.

Адвокат Подольська Г.В. зазначає, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції дійсно визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному правопорушенні. Судом також було встановлено особу правопорушника, а також те, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу на посаді водія.

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 повністю усвідомив, що його дії були вкрай неприпустимими та зробив для себе висновки, що така поведінка є неприйнятною. При цьому він не має наміру ухилятися від адміністративної відповідальності, однак для проходження військової служби, виконання завдань, службових відряджень йому вкрай необхідний власний транспорт.

Зазначає, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до військового квитка є військовослужбовцем з 14 квітня 2017 року та служить на посаді водія та виконує завдання з евакуації поранених військовослужбовців із зони бойових дій.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши захисника - адвоката Подольську Г.В. на підтримання доводів апеляційної скарги та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 01 січня 2024 року о 17 год 06 хв в м. Миколаїв, пр. Центральний, 76 керував транспортним засобом Skoda, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, нестійка хода). У встановленому законом порядку водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального пристрою Алкотестер Драгер, а також у медичному закладі, на що водій відмовився (а.с.1).

З відеозапису, що наявний в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та під час встановлення особи водія, працівником поліції було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі. Однак, водій ОСОБА_1 відмовився. Після чого, водієві було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. На пропозицію працівників поліції надати свої письмові пояснення, відповів відмовою (а.с.1).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 559534 від 01 січня 2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 01 січня 2024 року о 17 год 06 хв в м. Миколаїв, пр. Центральний, 76 керував транспортним засобом Skoda, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, нестійка хода). У встановленому законом порядку водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального пристрою Алкотестер Драгер, а також у медичному закладі, на що водій відмовився (а.с.1);

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, на що він своєї згоди не надав, тим самим відмовився (а.с.5).

- у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. При цьому зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с.3).

- в направленні огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому також зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння (млява мова, запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), що були наявні у ОСОБА_1 . При цьому зазначено, що ОСОБА_1 до медичного закладу не доставлявся ( а.с.4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 559534 від 01 січня 2024 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 01 січня 2024 року у водія ОСОБА_1 , а саме: млява мова, запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції дійсно визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному правопорушенні, є військовослужбовцем і проходить військову службу на посаді водія є слушними, однак не можуть бути безумовною підставою для зміни стягнення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про призначення стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП має кумулятивний та безальтернативний характер, тобто позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковою мірою стягнення, яке не застосовується тільки до осіб, що не має спеціального права.

Будь - яких винятків щодо незастосування вказаного виду стягнення по відношенню до осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, чинний КУпАП не передбачає, як і не передбачає можливості призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що у КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, натомість діючий КК України має відповідну статтю, а тому слід застосувати аналогію права не заслуговують на увагу суду, оскільки суперечить вимогам ч.4 ст.3 КК України, якою заборонено застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією.

Посилання адвоката Подольської Г.В. в апеляційній скарзі на необхідність застосування висновків суддів Одеського апеляційного суду викладених в постановах № 522/16136/22, № 522/4536/23, № 522/11252/23, № 522/8241/23, №522/2446/23, № 522/2417/23, № 521/12177/22 за результатами розгляду справ про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не заслуговують на увагу, з огляду на відсутність в законодавстві України прецедентного права, а тому апеляційний суд не зобов`язаний враховувати висновки апеляційних судів, викладених в інших справах.

З урахуванням вищевикладеного, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, таким, що відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Подольської Г.В. підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Подольської Ганни Володимирівни - залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко