Справа № 135/1626/23
Провадження № 33/801/126/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 січня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 23 листопада 2023 року о 15 год. 08 хв. в м. Ладижин по вул. К. Маркса водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нечітка мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився під відеозапис.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при складенні протоколу працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що підставою для його зупинки було повідомлення громадянина по телефону про те, що той, перебуваючи у стані сп`яніння, намагається керувати транспортним засобом, проте таке повідомлення не відповідає дійсності, а тому поліцейські зупинили ОСОБА_1 без законних підстав, порушивши його права.

Також ОСОБА_1 не було повідомлено виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Поліцейський не повідомив ОСОБА_1 про відеофіксацію та не зазначив технічних засобів, якими здійснено відеозапис. При цьому поліцейський не був позбавлений можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної відеокамери, однак не скористався такою можливістю.

До того ж транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, а підійшов до нього і сів у салон автомобіля, яким до того керував його знайомий. У матеріалах справи немає доказів керування транспортним засобом та зупинки ОСОБА_1 у процесі руху.

До складання протоколу ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, чим порушено його право на захист.

Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив стороні захисту у допиті свідків, які би підтвердили, що поліцейські сфабрикували повідомлення про адміністративне правопорушення та те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував.

У матеріалах справи немає доказів того, що відеозаписи проводилися відеореєстратором з поліцейського автомобіля та бодікамерою.

Суд не надав юридичної оцінки факту порушення права ОСОБА_1 на правничу допомогу.

Крім того суд першої інстанції сам допустив таке порушення. Так, в судовому засіданні участь в якості захисника ОСОБА_1 приймав адвокат Патраманський І. О., який заявив клопотання про надання терміну для виготовлення письмового заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Суд задовольнив дане клопотання і переніс розгляд справи на 11.01.2024 року на 11 годину.

11 січня 2024 року о 10 годині 55 хвилин суддя закликав ОСОБА_1 до зали судових засідань і запитав, чи має він додаткові клопотання та заяви. Після того, як ОСОБА_1 відповів, що додаткових заяв та клопотань не має, не зважаючи на те, що адвокат Патраманський І. О. був на території суду, суддя видалився в нарадчу кімнату для виготовлення рішення в цій справі.

Таким чином суд порушив право ОСОБА_1 на справедливий суд та його право на захист.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 181760 від 23 листопада 2023 року вбачається, що 23 листопада 2023 року о 15 год. 08 хв. у м. Ладижин по вул. К. Маркса ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109, д. н. з. НОМЕР_1 , будучи з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нечітка мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Від підписів у протоколі ОСОБА_1 відмовився. Копія протоколу знаходиться у матеріалах справи (а. с. 2, 3).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 23 листопада 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КП «Ладижинська міська лікарня». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хитка хода. Від огляду відмовився під відеозапис (а. с. 5).

Також до матеріалів справи долучено відеозаписи із поліцейського автомобільного реєстратора та нагрудної камери поліцейського.

Так, з відеозаписів із поліцейського автомобільного реєстратора видно як о 15 год. 08 хв. на перехресті поліцейський автомобіль під`їжджає до автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який стоїть із увімкненим світловим покажчиком повороту ліворуч. Поліцейський автомобіль розвертається та переслідує автомобіль ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору.

О 15 год. 10 хв. поліцейські зупиняють автомобіль, підходять до нього. Відчинивши двері та не виходячи із автомобіля, із водійського сидіння із ними починає розмову ОСОБА_1 .

На відеозаписі із нагрудної камери поліцейського зафіксовано як о 15 год. 09 хв. поліцейський виходить зі свого автомобіля та підходить до автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 .

О 15 год. 10 хв. поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що на лінію 102 надійшов дзвінок про те, що водій автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 керує автомобілем із явними ознаками алкогольного сп`яніння. Також поліцейські просять водія вийти із автомобіля та запитують чи ОСОБА_1 не вживав алкоголь, на що той відповідає, що вживав. Тоді поліцейський просить ОСОБА_1 надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_1 просить його пробачити та відпустити.

О 15 год. 14 хв. поліцейський знову запитує чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, на що той відповідає, що випив пляшку пива.

О 15 год. 16 хв. поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у лікарні. ОСОБА_1 просить йому допомогти та відпустити.

О 15 год. 18 хв. поліцейський дістає Драгер та вкотре пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння, той просить допомогти.

О 15 год. 20 хв. поліцейський включає Драгер та просить ОСОБА_1 розкрити мундштук, той відмовляється, просить його відпустити та пробачити.

О 15 год. 24 хв. поліцейський попереджає ОСОБА_1 про відповідальність за відмову від проходження огляду.

Після цього поліцейські складають адміністративні матеріали.

О 15 год. 49 хв. поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 його права, зачитує складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення. Від підписів у протоколі та від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами ОСОБА_1 відмовляється.

О 15 год. 52 хв. поліцейський на вимогу ОСОБА_1 показує відеозапис із відеореєстратора із поліцейського автомобіля, де зафіксовано момент зупинки. Після цього вкотре пропонує поставити підписи у протоколі та отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, проте ОСОБА_1 відмовляється.

О 15 год. 55 хв. ОСОБА_1 відсторонюють від керування автомобілем.

За таких обставин, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 23 листопада 2023 року з явними ознаками алкогольного сп`яніння, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами у їх сукупності.

Крім того, із наявних відеозаписів встановлено що з моменту зупинки транспортного засобу і до складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вчинив відповідних дій направлених на виконання вимоги працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, тому з урахуванням наведених вище обставин, працівниками поліції було зроблено обґрунтований висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

У апеляційного суду відсутні підстави вважати, що долучені до матеріалів справи відеозаписи із поліцейського автомобільного реєстратора та нагрудної камери поліцейського є неналежними та недопустимими доказами.

Покликання у апеляційній скарзі про відсутність доказів того, що відеозаписи проводилися відеореєстратором з поліцейського автомобіля та бодікамерою апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ракурс зйомки свідчить про те, що відеозаписи проводилися саме вказаними засобами.

Апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень проти того, що він керував автомобілем, жодних письмових пояснень із цього приводу не надавав. ОСОБА_1 особисто неодноразово повідомляв поліцейським про те, що він вживав алкоголь, а відтак зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння на неодноразові законні вимоги поліцейського, проте такого обов`язку не виконав, а натомість просив працівників поліції пробачити його та відпустити.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 без законних підстав, порушивши його права, апеляційний суд не бере до уваги з огляду на таке.

Так, на а. с. 4 знаходиться рапорт ВП № 3 (м. Ладижин) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій обл., відповідно до якого 23 листопада 2023 року о 15 год. 01 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що водій авто ВАЗ 2109, д. н. з. НОМЕР_1 червоного кольору на думку заявника перебуває у стані сп`яніння, має намір рухатися на авто, вказано заявника та номер телефону. Категорія повідомлення Бета.

Відповідно до п. 5 Розділу І Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ № 357 від 27 квітня 2020 року, з урахуванням отриманої від заявника (інших джерел) інформації про вид, ступінь тяжкості, стадію та наслідок правопорушення або події, їх завершеності (закінченості), часу, який минув після вчинення правопорушення або виникнення події, місця перебування правопорушника та його суспільної небезпеки, заяви (повідомлення) поділяються на такі, що: мають високий ступінь загрози особам та поліцейським (повідомлення категорії "Альфа"); потребують негайного оперативного реагування (повідомлення категорії "Бета"); відпрацьовуються в звичайному режимі (повідомлення категорії "Гамма"); не потребують оперативного реагування (повідомлення категорії "Дельта").

До заяв і повідомлень, які потребують негайного реагування (щойно вчинені або тривають) (повідомлення категорії "Бета"), належать повідомлення осіб, у змісті яких наявна інформація про правопорушення або події за умови, якщо: на час отримання повідомлення вони тривають, тобто відбуваються (продовжуються) в реальному часі; з часу їх учинення до моменту отримання повідомлення минуло не більше 15 хвилин (правопорушення, яке щойно вчинене).

Порядок дій диспетчера після отримання повідомлення про правопорушення або подію (з відповідною позначкою про необхідність здійснення негайного реагування на правопорушення або подію), які віднесені до категорії "Бета": 1) після отримання від оператора електронної картки "102" з відповідною позначкою диспетчер, не очікуючи надходження уточнюючих обставин, негайно (не пізніше однієї хвилини) в системі ІПНП призначає та направляє на місце події (інші місця, визначені диспетчером та/або оперативним черговим) наряди (наряд) поліції.

Працівникам, що перебувають у складі наряду патрульної поліції, ГРПП, УПО, іншого наряду поліції, залученого до системи оперативного реагування, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію, які віднесені до категорій "Альфа" та "Бета", необхідно: 1) негайно виїхати на місце події.

Обов`язок посадової особи, уповноваженої на здійснення прийому, опрацювання та реєстрації заяв і повідомлень громадян про правопорушення або події, у разі надходження за скороченим номером телефону "102" заяви або повідомлення про правопорушення або подію, перевіряти анкетні дані заявника, при прийомі повідомлення п. 11, 12 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, не передбачений.

З огляду на викладене, апеляційний суд виснує, що диспетчер та працівники патрульної поліції при отриманні повідомлення про адміністративне правопорушення діяли у межах повноважень, передбачених вказаною Інструкцією.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист при розгляді справи в суді першої інстанції, адже він скористався правничою допомогою адвоката і до того ж його право на захист було забезпечено із поданням апеляційної скарги, проте жодних доказів, які б спростовували правильні висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надав.

Твердження скаржника про те, що працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист є безпідставним, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 висловлював бажання скористатися правничою допомогою на місці події.

Щодо покликань на те, що суд першої інстанції не вирішив клопотання ОСОБА_1 про допит свідків, то апеляційний суд звертає увагу на те, що у суді апеляційної інстанції таке клопотання ОСОБА_1 та його захисником не заявлялося.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії, параграф 32).

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані на уникнення відповідальності.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук