Провадження № 3/359/342/2024
№3/359/389/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 січня 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Синяченка В.П. адміністративні матеріали, що надійшли від Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходяться адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за № 3/359/342/2024 (справа №359/11616/23) за ч. 1 ст.130 КУпАП та № 3/359/389/2024 (справа №359/11618/23) за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обидва адміністративні матеріали по відношенню до ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП автоматизовано розподілено на головуючого суддю Вознюка С.М.

Розгляд вищезазначених адміністративних матеріалів призначений на 09.01.2024 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.11.2023 року серії ААД №632722, 18.11.2023 року о 01 год. 34 хв. в м. Бориспіль Київської області перехрестя вул. Бежівка автодороги Р 03 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на безперервну відеофіксацію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №632721 від 18.11.2023 року, 18.11.2023 року о 01 год. 34 хв. в м. Бориспіль по автодорозі М-03 5 км. водій керуючи транспортним засобом марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору, не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування нарядом Лемур-104 на патрульному автомобілі д.н.з. НОМЕР_3 вул. Привокзальна,2-В, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України.

Під час судового засідання, яке відбулося 09.01.2024 року судом на обговорення поставлено питання про об`єднання в одне провадження адміністративних матеріалів по відношенню до ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання з`явився та не заперечував щодо об`єднання в одне провадження вищезазначених адміністративних матеріалів.

Суд, заслухавши думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

Пунктом 2.22 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173 визначено, що у разі об`єднання судових справ в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою. Відповідно до постанови суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи та відмітки про об`єднання справ із зазначенням номера нової судової справи.

На підставі викладеного, з метою недопущення порушення прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП та ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднати в одне провадження та присвоїти адміністративній справі єдиний унікальний номер провадження № 3/359/342/2024 та справи № 359/11616/23.

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Синяченко В.П. зазначив, що ОСОБА_1 вину свою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає оскільки 18.11.2023 року о 01 год. 34 хв. в м. Бориспіль Київської області він не керував транспортним засобом. У зв`язку з вищевикладеним, просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав викладених у клопотанні.

Суд, заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами справи приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлений.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані, окрім іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, у якому повноважною особою зазначаються усі необхідні відомості для подальшого прийняття судом рішення у справі. Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених статтею 258 цього Кодексу, та повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з цим, відповідно до чинного законодавства, під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежного від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Тобто, одним з основних елементів є керування особою транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350.

Так, матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які би вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Під час перегляду даного відеозапису, які містять фрагменти події, судом встановлено, що:

- на фрагменті відеозапису зафіксовано, як працівники поліції, у темну пору доби, їдуть позаду автомобіля. При цьому, на відео не видно який саме це автомобіль, його марка, модель, державний номерний знак, хто перебував за кермом даного автомобіля та керував ним.

- на фрагменті відеозапису зафіксовано транспортний засіб, який стоїть біля житлового будинку. Темна пора доби. Скупчення поліції, можливо і схожий на транспортний засіб, який зафіксований на першому фрагменті, однак номерний знак його та колір ідентифікувати неможливо.

Крім цього, із вказаного відео встановлено, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що він не керував транспортним засобом та просив надати їх докази на підтвердження керування ним транспортним засобом, на що останні проігнорували його прохання.

Водночас, не зрозуміло з вказаних відеозаписів, у зв`язку з чим, у відповідності до вимог законодавства, вимога про проходження огляду висувалась ОСОБА_1 .

При цьому, на відеозаписах, також зафіксовано, що на момент, коли інспектори поліції підійшли до вказаного транспортного засобу, останній був припаркований. При цьому на відео чітко видно, що ОСОБА_1 не керував ним.

Отже з відеозапису неможливо відтворити обставини адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Вказане є порушенням положень ст.264 КУпАП та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, не у зв`язку із виявлення в останнього ознак сп`яніння, а із підстав самовпевненості працівника патрульної поліції, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України є неможливим, з урахуванням норм цієї статті.

Ці обставини вказують на незаконність вимоги поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, оскільки лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, останній повинен на вимогу останнього пройти відповідний огляд.

Також працівника поліції було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Формальне складення працівником поліції направлення на огляд не є достатньою підставою забезпечення можливості проведення такого огляду, що свідчить про передчасність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вище викладене, суд відкидає посилання на направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 18.11.2023 р.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-якого доказу на підтвердження того, що на місці зупинки транспортного засобу «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 , водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, його транспортний засіб було тимчасово затримано шляхом блокування або доставлено для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Також, відсутні докази того, що транспортний засіб було передано іншій особі.

Зазначене свідчить про порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративні порушення, в тому числі і процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 вказаного Закону Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Загальновідомо, що водій під час зупинення транспортного засобу має право знати причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки. Проте що саме слугувало підставою зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 залишається невідомим.

Отже, судом встановлено, що поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою ПДР, вимоги про пред`явлення водієм документів є неправомірними.

Також, в матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції, однак на думку суду даний доказ є неналежним доказом, оскільки належить до внутрішніх документів Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які підтверджували б обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні, а тому суд позбавлений можливості перевірити обставини справи в частині того, чи дійсно ОСОБА_1 керував або не керував транспортним засобом під час його виявлення працівниками поліції.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що належних і допустимих доказів, якими би спростовувались вищезазначені пояснення ОСОБА_1 про обставини події, в матеріалах справи немає.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

При цьому, приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції докази, не містять відомостей щодо суті вчиненого водієм правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи була така особа відсторонена від керування транспортним засобом. З доказів, що наявні в матеріалах справи неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змістах протоколів про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при наявності у справі лише протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності відеозапису з нагрудних камер поліцейських, що підтверджував би його рух, зупинку та керування ним ОСОБА_1 , є явно недостатнім для доведення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , обставини, викладених у протоколі серії ААД №632722 від 18.11.2023 року, не доведені належним способом доказування, приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, слід дійти висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії АД №632722 від 18.11.2023 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати такими процесуальними документами, які засвідчують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративних правопорушень, визначених ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Разом з цим, суд вважає не доведеною провину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП на підставі наступного.

Частиною 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 інкримінується порушення п. 2.4 та п.8.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України, прийнятих постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306, передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність вини у діях порушника.

Як зазначено у ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Надані суду матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не містять доказів того, що ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, було порушено п. 2.4 Правил дорожнього руху України. Зокрема, суду не надано відеозапису, який би підтверджував, що ОСОБА_1 18.11.2023 року керуючи транспортним засобом марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 , на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану звуковим сигналом, не зупинився.

Згідно п. 8.9 б) Правил дорожнього руху України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, в тому числі, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 взагалі відсутнє посилання на порушення вимог п.8.9 ПДР.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис, який було долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, за обставин, які викладені у протоколі.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП до матеріалів справи не додано.

Враховуючи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 18.11.2023 року о 01 год. 34 хв. в м. Бориспіль по автодорозі М-03 5 км. не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, суд доходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Тому усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.122-2 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП трактуються на його користь.

Викладені вище обставини у сукупності свідчать про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою, яка виключає провадження у справі.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративних правопорушень, визначених ч.1 ст.122-2 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично.

Враховуючи викладене та зазначені норми Закону, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, ч.1 ст.122-2, ст.124, ч. 1 ст.130 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Об`єднати справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за №3/359/342/2024 (справа №359/11616/23) за ч. 1 ст.130 КУпАП, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 3/359/389/2024 (справа №359/116 18/23) за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, в одне провадження присвоївши спільний номер №3/359/342/2024 (справа №359/11616/23).

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк