Справа № 489/5183/23
Провадження № 33/812/160/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Руснакової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Руснаковою Тетяною Анатоліївною, на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки 4 (чотири) місяці та 28 днів,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30 серпня 2023 року серії ААД№034917 30 серпня 2023 року о 23:17 год. в м. Миколаєві, по вул. Космонавтів, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На місці зупинки водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Alcotest Drager ARAM2264, показник якого склав 1,16% проміле, що зафіксовано на БК 471610, тобто водій ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Правопорушення вчинено протягом року двічі, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки 4 місяці та 28 днів.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Руснакова Т.А. - подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАп.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Руснакова Т.А., зазначала, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 , які зафіксовані на боді-камери поліцейських останній пояснив, що сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння та рухався до лікарні, так як у його дружини сталася шлункова кишкова кровотеча, що підтверджується довідкою КНП «Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», а отже він діяв у стані крайньої необхідності. При цьому ст. 18 КУпАП встановлено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Приймаючи до уваги, що небезпека за викладених обставин не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, таким чином ОСОБА_1 відповідно до ст. 17 КУпАп не підлягає адміністративній відповідальності. Захисник ОСОБА_2 вважає, що судом не досліджені та не перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАп та рішення суду не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Руснакова Т.А. - підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до п.п. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Положеннями частин 1-3 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30 серпня 2023 року серії ААД№034917 30 серпня 2023 року о 23:17 год. в м. Миколаєві, по вул. Космонавтів, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На місці зупинки водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Alcotest Drager ARAM2264, показник якого склав 1,16% проміле, що зафіксовано на БК 471610, тобто водій ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Правопорушення вчинено протягом року двічі, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

Даний протокол підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень. В поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надасть у суді.

Згідно роздруківки тестування ОСОБА_1 на місці зупинки на алкоголь за допомогою спеціального технічного засобу Alkotester Drager ARAM2264 №2105 від 30 серпня 2023 року результат становить 1,16‰ (проміле). Аналогічні дані щодо тестування ОСОБА_1 зазначені у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, у якому ОСОБА_1 власноруч написав, що згоден з результатами огляду (а.с. 1, 2).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджується відеозаписом, проведеним працівником поліції на боді-камеру 471610, на яких зафіксовано проходження ОСОБА_1 за його згодою огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Alkotester Drager ARAM2264 та складання адмінматеріалів (а.с. 4).

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (стаття 17 КУпАП).

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року у справі №686/5225/17.

Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З відеозапису долученого працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 на місці події не зазначав, що діє у стані крайньої необхідності, а повідомив, що водійських прав ніколи не отримував, його дружину до лікарні відвіз автомобіль швидкої медичної допомоги, а він спочатку поїхав до лікарні, а потім їхав забрати тещу, щоб привезти її до лікарні (відео: 23:24:38- 23:24:42; 23:28:30; 23:30:51-23:30:53; 00:08:22 - 00:08:22).

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 - цивільна дружина ОСОБА_1 - пояснила, що 30 серпня 2023 року у зв`язку із раптовим погіршенням її здоров`я вони викликали бригаду швидкої медичної допомоги, яка відвезла її до лікарні, ОСОБА_1 разом з її дитиною на автомобілі також поїхав до лікарні, а після чого - за її мамою, щоб привезти її до лікарні, під час чого був зупинений працівниками поліції.

Довідкою КНП «Миколаївській обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Миколаївської обласної ради від 07.03.2024 року підтверджується, що 30 серпня 2023 року о 22 год 16 хв. ОСОБА_3 викликала бригаду швидкої медичної допомоги.

Отже, враховуючи, що до лікарні ОСОБА_3 було доставлено автомобілем швидкої медичної допомоги, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, діяв у стані крайньої необхідності для запобігання небезпеки життю або здоров`ю своєї дружини.

Зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені у апеляційній скарзі обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

За такого, відсутні підстави вважати, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя помилково застосував ч. 3 ст. 30 та ч. 2 ст. 36 КУпАП, приєднавши до накладеного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року строком 4 місяці 28 днів, оскільки цією постановою ОСОБА_1 не було позбавлено права керувати транспортними засобами.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що накладене судом першої інстанції стягнення слід змінити виключивши з її резолютивної частини висновок судді про приєднання невідбутої частини адміністративного стягнення відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року та про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на три роки 4 місяці та 28 днів.

Разом із тим, оскаржувану постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, а також в частині стягнення з нього судового збору - слід залишити без змін.

Щодо доводів захисника у суді апеляційної інстанції про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки той не отримував посвідчення водія, то слід зазначити наступне.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

У справі "Надточій проти України" ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП. Таким чином, перегляд рішень у справах про адміністративні правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

За такого апеляційна скарга ОСОБА_1 подана його захисником - адвокатом Руснаковою Т.А. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Руснаковою Тетяною Анатоліївною, задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2024 року в частині накладення адміністративного стягнення змінити, виключивши з її резолютивної частини висновок судді про приєднання невідбутої частини адміністративного стягнення відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року та про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки 4(чотири) місяці та 28 днів.

Постанову судді в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, а також в частині стягнення з нього судового збору - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць