Справа № 367/777/24
Провадження №3/367/558/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2024 року Cуддя Ірпінського міського суду Київської області Чернова О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшов протокол серії ВАВ №551287 від 22 січня 2024 року, відповідно до якого 21.01.2024 року близько 01 год. 30 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство сексуального характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме: примушував до виконання подружнього обов`язку сексуального характеру природнім шляхом.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно п.17 ч.1 ст.1 зазначеного Закону, фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

А відповідно до п.15 ч.1 ст.1 вказаного Закону, сексуальне насильство форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Як було вище наведено, ст.173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства фізичного, психологічного чи економічного характеру, та не передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства сексуального характеру, хоча сексуальне насильство виступає однією із форм домашнього насильства. Натомість відповідальність за сексуальне насильство встановлена виключно нормами Кримінального кодексу України (далі КК), зокрема, ст. ст. 152, 154.

Так, ст.152 КК України встановлена кримінальна відповідальність за зґвалтування, ст.153 КК України за сексуальне насильство, а ст.154 КК України за примушування до вступу в статевий зв`язок.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 22 січня 2024 року серії ВАВ №551287 зазначено, що ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство сексуального характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме: примушував до виконання подружнього обов`язку сексуального характеру природнім шляхом.

Із долучених до адміністративних матеріалів пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що 21.01.2024 року, за місцем проживання останньої, що за адресою: АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_1 , з яким вона, як вказує в поясненнях, не проживає з жовтня 2023 року, вчинив по відношенню до неї домашнє насильство сексуального характеру без її згоди, а саме: «примушував до виконання подружнього обов`язку сексуального характеру, і між нами відбувся статевий акт природнім шляхом».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 21.01.2024 року між ним і його дружиною ОСОБА_2 відбулися дії сексуального характеру, але за їх згодою.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані докази, доходжу висновку про те, що органом досудового розслідування не надана кримінально-правова оцінка діям ОСОБА_1 , тому розгляд матеріалів справи, як адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , є неможливим.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст.253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Враховуючи викладене, суд вбачає в діях ОСОБА_1 можливі ознаки кримінального правопорушення, проте процесуального рішення про відсутність такого складу в матеріалах справи відсувтнє, тому, відповідно до статті 253 КУпАП України, суд вважає необхідним передати адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 до Бучанської окружної прокуратури.

Згідно ст.284 КпАП України у випадку направлення матеріалів прокурору провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 253, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.173-2 КпАП України, направити до Бучанської окружної прокуратури для вирішення питання про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.173-2 КпАП України,- закрити.

Відповідно до ст.253 КпАП України постанова про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення прокурору оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: О.В. Чернова