Житомирський апеляційний суд
Справа №279/7551/23 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія ст.173-2 ч.1 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , на постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2024 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2024 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Послалася на неповне з`ясування судом обставин справи, не надання правової оцінки усім наявним у справі доказам та прийняття незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення. Апеляційна скарга, зокрема, обґрунтована тим, що факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно неї та їх малолітнього сина підтверджується її письмовими поясненнями, як потерпілої особи, заявою їх сина, а також поясненнями свідка в.о. директора Коростенського міського центру соціальних служб ОСОБА_4 . Також зазначила, що відносно ОСОБА_3 працівники поліції за вчинення домашнього насильства щодо неї винесли тимчасовий заборонний припис, однак, домашнє насильство було вчинено кривдником не лише щодо неї, а в першу чергу, відносно їх малолітнього сина. Будь-яка дитина має право на безпечні умови свого проживання, навчання і розвитку. Звертає увагу суду, що ОСОБА_3 , як батько, не просто не забезпечує їх дитині відповідні умови проживання, а є єдиною людиною, яка постійно порушує їх із сином звичний уклад життя, заважає, чіпляється, погрожує, з`ясовує стосунки, не пускає до житла тощо. Однак, всіх цих обставин судом першої інстанції не було взято до уваги та, в результаті, винесено незаконне та необґрунтоване судове рішення.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що копію оскаржуваної постанови їй було вручено 10.01.2024, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка. Однак, для підготовки обґрунтованої апеляційної скарги їй необхідно було ознайомитись з усіма матеріалами даної справи, що судом їй було забезпечено тільки 12.01.2024.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явився. Про причини неявки не повідомив, тому апеляційний суд розглянув справу у його відсутність, що відповідає ч.6 ст.294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею місцевого суду зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_3 виконані в повному обсязі.

Так, положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що:

- економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

- психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормам інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2023, серія ВАД №547561, 05.11.2023 року близько 17:00 години, за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив умисні дії психологічного та економічного характеру відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2013 року народження, що не спричинило тілесних ушкоджень, але завдало дитині душевних хвилювань, а саме батько вчинив насильство в сім`ї, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП (а.с.1).

Разом із тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, які саме дії психологічного та економічного характеру вчинені ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , які спричинили наслідки у виді душевних хвилювань дитини.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП, а тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_3 ознак домашнього насильства, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, з огляду на недоліки складеного уповноваженою особою протоколу про адміністративне правопорушення, який є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення та повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. З огляду на відсутність таких ознак в протоколі відносно ОСОБА_3 , цей доказ не може бути належним та допустимим, а суд позбавлений можливості виходити за межі обставин, визначених в протоколі.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Галацевич