Провадження № 3/679/126/2024
Справа № 679/97/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

місто Нетішин Хмельницької області

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Безкровний Ігор Григорович, розглянувши за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області об`єднану справу про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 126 ч. 5, 130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривин Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 ), який не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2024 року о 16:39 год. ОСОБА_1 , який протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, рухаючись по дорозі Н-25 на 315 км поблизу АЗС «Ростма» у м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, керував автомобілем «Fiat Scudo» із реєстраційним номером НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння запахом алкоголю з порожнини рота і почервонінням обличчя, та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager 6810» та у медичному закладі.

Крім того, 11 січня 2024 року о 16:39 год. ОСОБА_1 , рухаючись по дорозі Н-25 на 315 км поблизу АЗС «Ростма» у м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, в порушення вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху України керував автомобілем «Fiat Scudo» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, вчинивши такі дії повторно протягом року.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він дійсно керував транспортним засобом після вживання пива та був зупинений працівниками поліції, після чого відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, позаяк припускав, що за результатами огляду такий стан, так чи інакше, в нього буде виявлений. Він розумів, що сідає за кермо після вживання спиртного та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, проте зробив це, оскільки на цьому наполягав його роботодавець, який запевняв, що ОСОБА_1 нічого не загрожує. Однак після зупинки автомобіля під його керуванням роботодавець нічим йому не допоміг та взагалі ігнорував його телефонні дзвінки. ОСОБА_1 також зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому та просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, позаяк вони необхідні йому для роботи, яку йому важко знайти з огляду на те, що він є особою з інвалідністю другої групи і в нього пухнуть ноги.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є зокрема всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

За диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993 наголошується, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Із пункту 2.5 ПДР України вбачається, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих адміністративних правопорушень підтверджується наступними дослідженими суддею доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ № 167335 та № 167336 від 11.01.2024 (а.с. 3, 17);

- постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.07.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. 10, 18);

- постановою серії БАД № 112870 від 03.10.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн за те, що останній 03.10.2023 о 16:08 год., будучи позбавленим права керування транспортним засобами, керував автомобілем «DAF» із реєстраційним номером НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Промисловій м. Нетішин (а.с. 21);

- відеозаписами, на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі після зупинки транспортного засобу під його керуванням та виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції (а.с. 12).

Із досліджених суддею доказів встановлено, що 11 січня 2024 року о 16:39 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Scudo» із реєстраційним номером НОМЕР_2 та рухався по дорозі Н-25 на 315 км поблизу АЗС «Ростма» у м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, де був зупинений працівниками поліції, які виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ними було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд для виявлення стану сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810» та у медичному закладі, проте останній від проходження відповідного огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі відмовився.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що спростовують чи ставлять під сумнів факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, що зазначаються у відповідних протоколах про адміністративні правопорушення, або ж факт його відмови від проходження на місці зупинки та у медичному закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння після виявлення ознак такого сп`яніння. При цьому із досліджених у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що на них зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, який був зупинений працівниками поліції, а також факт свідомого ігнорування ОСОБА_1 неодноразових та чітких пропозицій працівника поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Таким чином, суддя вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові особи, яка протягом року вчинила порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також суддя вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що полягає у повторному протягом року вчиненні ним порушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме повторному протягом року керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Суддя не враховує в якості пом`якшуючої обставини щире розкаювання, про яке зазначав ОСОБА_1 у судовому засіданні, з огляду на наступне.

Так, суддя бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у справі № 643/12356/17 від в якому зазначається, що, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

У той же час із пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні не вбачається, що останній якимось чином засуджував свою поведінку щодо керування автомобілем після вживання алкоголю та будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Навпаки, останній просив суд не позбавляти його відповідного права, а також під час перегляду відеозаписів висловлював невдоволення щодо законних дій та вимог працівників поліції, які намагалися зафіксувати та задокументувати вчинені ним правопорушення.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУПАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Суддя бере до уваги, що ОСОБА_1 за постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.05.2023 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також суддя враховує, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2015, суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Разом із цим відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 23.10.1995 у справі «Шмауцер проти Австрії» зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається ЄСПЛ кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення ЄСПЛ від 23.09.1998 у справі «Маліге проти Франції»).

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).

У свою чергу, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 виклала правовий висновок стосовно можливості позбавлення права керування транспортними засобами осіб, які не мають посвідчення водія, в якому вказала, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей, і полягає у забороні керувати транспортними засобами. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом. З огляду на це суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачають додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а не позбавлення посвідчення водія, яке до того ж є безальтернативним, з огляду на що (та з урахуванням відповідного правового висновку Верховного Суду) суддя не вбачає підстав накладати в даному випадку адміністративне стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, незважаючи на те, що раніше ОСОБА_1 вже був позбавлений такого права.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Проте згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 особи з інвалідністю ІІ групи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, зв`язку з чим суддя не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю другої групи, на підтвердження чого від надав у судовому засіданні посвідчення серії НОМЕР_4 від 03.08.2010, позаяк він звільнений від сплати судового збору за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-9, 23, 24, 27, 30, 33-36, 126, 130, 245, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 126 ч. 5, 130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього із застосуванням ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, в дохід держави (номер рахунку отримувача (IBAN) UA0022001; отримувач коштів ГУК у Хмельницькій області /Хмельницька обл./ 21081300; код банку отримувача (ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО) 899998; код класифікації доходів бюджету 21081300) із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Повний текст постанови складений 02.02.2024.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в добровільному порядку в п`ятнадцятиденний строк із дня вручення копії постанови сума штрафу буде стягнута в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк із дня винесення постанови до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців. У разі її оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду апеляційної скарги.

Суддя І.Г. Безкровний