ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/22/24 Справа № 695/370/23 Категорія: ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Ушакова К. М. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника в інтересах правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 28.01.2023 о 02.30 год. по вул. Шевченка в м. Золотоноша Черкаської області, керував автомобілем «КІА ОРТІМА» номерні знаки НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нестійка хода. Від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Демиденко В.А. у судовому засіданні суду першої інстанції просив суд застосувати аналогію права та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом відповідно до ст. 69 КК України: призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами. Підтримав письмове клопотання від 24.11.2023, яке приєднано до матеріалів справи.

Постановою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвокат Демиденка В.А. - задовольнити.

2. Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Вважає дану постанову суду першої інстанції передчасною, оскільки не враховані та не досліджені всі обставини справи, а саме в постанові суду вказано, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, від проходження медичного огляду на предмет встановлення стану сп`яніння не передбачала собою мети уникнути відповідальності.

Під відеозапис він висловив відмову від проходження медичного огляду за проханням працівників поліції.

Вказує, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, притягується вперше, тобто раніше їх не вчиняв, а за місцем проживання в місті Одеса характеризується позитивно. Обставини, які могли б бути визнані судом як такі, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , у адміністративній справі відсутні.

В той же час його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, а також не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам.

Вказує, що працівник поліції в порушення вимог ст.ст. 6,7,8,18 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст. 57,59,68 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не роз`яснили право на захист, що є грубим порушенням вимог Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання суду апеляційної інстанції неодноразово не з`являвся (2 рази), про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (у всіх двох випадках).

При цьому, в судове засідання призначене на 05.01.2024 року, адвокат Демиденко В.А. подавав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із станом його здоров`я, однак підтверджуючих документів суду не надав, а причину неявки ОСОБА_1 пояснив тим, що останній перебуває БТ «Чорнобиль» для виконання бойових завдань по забезпеченню оборони м. Києва, проте підтверджуючих документів суду не надав.

Слухання справи було перенесено на 26.01.2024 року на 10:00 годину.

26.01.2024 року, захисник ОСОБА_1 адвокат Демиденко В.А. подав клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на те, що він знаходиться на лікарняному, а ОСОБА_1 перебуває БТ «Чорнобиль» для виконання бойових завдань, однак підтверджуючих документів суду не надано.

В судовому засіданні 26.01.2024 року дане клопотання було поставлено на обговорення, за результатами розгляду якого було прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання (без видалення до нарадчої кімнати).

Розглядаючи справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється протягом 20 днів з дня надходження справи до суду, при цьому справа надійшла до апеляційного суду 08.12.2023 року і таким чином знаходиться в суді 50 днів.

Процесуальну поведінку ОСОБА_1 та його захисника з приводу неодноразового відкладення справи, суд апеляційної інстанції розцінює, як зловживання своїми правами, з метою затягнути судовий розгляд на невизначений час.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином аналіз даної норми Закону, дозволяє апеляційному суду зробити висновок, що у даному випадку явка ОСОБА_1 та його захисника в суді апеляційної інстанції при розгляді його скарги не є обов`язковою, не перешкоджає розгляду справи та ухваленню судового рішення і в даному випадку його права не порушені.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 28.01.2023 о 02.30 год. по вул. Шевченка в м. Золотоноша Черкаської області, керував автомобілем «КІА ОРТІМА» номерні знаки НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нестійка хода. Від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 158296 від 28.01.2023 року, де зазначено, що ОСОБА_1 28.01.2023 о 02.30 год. по вул. Шевченка в м. Золотоноша Черкаської області, керував автомобілем «КІА ОРТІМА» номерні знаки НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нестійка хода. Від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.(а.с.1);

- даними направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння до Золотоніської ЦРЛ від 28.01.2023 року, щодо гр. ОСОБА_1 , де зазначено, що у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота.(а.с.3);

- поясненнями свідка ОСОБА_2 від 28.01.2023 року, де зазначено, що 28.01.2023 року, близько 02 год. 30 хв. в м. Золотоноша по вул.. Шевченка, працівник поліції зупинив автомобіль автомобілем «КІА ОРТІМА» номерні знаки НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В його присутності водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою придладу «Драгер» або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Підписати протокол та надавати будь-які пояснення також відмовився.(а.с.4);

- поясненнями свідка ОСОБА_3 від 28.01.2023 року, де зазначено, що 28.01.2023 року, близько 02 год. 30 хв. в м. Золотоноша по вул.. Шевченка, працівник поліції зупинив автомобіль автомобілем «КІА ОРТІМА» номерні знаки НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В його присутності водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою придладу «Драгер» або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Підписати протокол та надавати будь-які пояснення також відмовився.(а.с.5);

- даними рапорту старшого інспектора СВ Золотоніського РВПГУНП в Черкаській області ст.. лейтенанта поліції Познякова С.О., де зазначено, що 28.01.2023 року під час чергування в складі пішого патруля, близько 02 год. 30 хв. в м. Золотоноша, по вул.. Шевченка, 167 було зупинено автомобіль «КІА ОРТІМА» номерні знаки НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою придладу «Драгер» або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Підписати протокол та надавати будь-які пояснення також відмовився.(а.с.6);

- даними відеодиску відносно від 28.01.2023 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколах про адміністративні правопорушення.(а.с.10);

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та відмови від проходження освідування у встановленому законом порядку, не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 158296 від 28.01.2023 року, даними направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння до Золотоніської ЦРЛ від 28.01.2023 року, щодо гр. ОСОБА_1 , поясненнями свідка ОСОБА_2 від 28.01.2023 року, де зазначено, поясненнями свідка ОСОБА_3 від 28.01.2023 року, даними рапорту старшого інспектора СВ Золотоніського РВПГУНП в Черкаській області ст.. лейтенанта поліції Познякова С.О., даними відеодиску відносно від 28.01.2023 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису наявного в матеріалах справи на (а.с.10) вбачається, що водій ОСОБА_1 28.01.2023 року, в м. Золотоноша по вул.. Шевченка, був зупинений пішим патрулем у зв`язку з порушенням комендантської години. З відеоматеріалів вбачається, що при спілкуванні з працівниками поліції, останні виявили, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння та на запитання працівника поліції: Чи вживав він сьогодні алкогольні напої? ОСОБА_1 самостійно вказує, що він вживав алкогольні напої.

Крім того, ОСОБА_1 вказав, що транспортний засіб, який зафіксований на відеозапису належить йому і він їздив на заправку.

На відео зафіксований факт відмови ОСОБА_1 проходити у встановленому законом порядку освідування. Так, на пропозицію працівника поліції пройти освідування у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, в присутності двох свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення. На диску, що наданого поліцейськими до протоколу, міститься відеофайли з яких вбачається, що поліцейським було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння, роз`яснено наслідки такої відмови, при цьому ОСОБА_1 відмовляється пройти такий огляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені в матеріалах справи докази не суперечать одне одному, та підтверджуються відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейських.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, є необґрунтованим.

Так, з відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснює права ОСОБА_1 , при цьому останній вказує на те, що він добре розуміється на своїх правах та не потребує їх зачитування.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 24.11.2023 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок