КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/346/2024 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 10.11.2023 приблизно о 17.15 годин, в м. Києві, по пр-ту Берестейському, 73, керував автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Сіренко М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови, на спрощений підхід суду першої інстанції до розгляду справи, просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2023 та закрити провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що поліцейські упереджено сприйняли факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не роз`яснили ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не умисно відмовився від огляду, оскільки не розумів наслідків відмови від проходження огляду, будучи цілком впевненим, що такі його дії не є протиправними і що він діє в рамках закону.

Крім того, апелянт зазначає, що в подальшому, коли ОСОБА_1 усвідомив наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то виявив бажання пройти огляд у медичному закладі. Після чого, поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол, а в подальшому запропонували ОСОБА_1 пройти огляд самостійно у медичному закладі. Цього ж дня, ОСОБА_1 отримав від працівників поліції направлення на проходження огляду та самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, відповідний висновок долучено до матеріалів справи. Апелянт вказує, що за вищевказаних обставин у справі відсутні докази які б вказували на те, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Сіренка М.Ю., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №641102 згідно із яким 10.11.2023 приблизно о 17.15 годин, в м. Києві, по пр-ту Берестейському, 73, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП..

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який в графі пояснення особи, по суті правопорушення пояснив, що огляд у лікаря пройде самостійно.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), відеозаписом (а.с.7)

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката Сіренка М.Ю. про те, що працівники поліції не роз`яснили його підзахисному ОСОБА_1 наслідків відмови, у зв`язку з чим, останній спочатку відмовився від проходження огляду, однак в подальшому усвідомивши наслідки, виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, не дивлячись на що працівники поліції склали протокол, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події вбачається, що під час активації відеокамери працівник поліції повідомляє водію автомобіля ОPEL ZAFIRA д.н.з НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_1 , що його автомобіль зупинено за порушення правил дорожнього руху, передбаченого ч.2 ст.122 прим. КУпАП. В подальшому під час спілкування, працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер». Для цього, працівниками поліції був зроблений дзвінок іншому екіпажу з проханням доставити їм даний пристрій. Під час очікування ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкоголь на дні народження, і тому вказаний працівниками поліції технічний пристрій везти не потрібно. Через декілька хвилин, іншим патрулем був доставлений технічний прилад «Драгер», який було продемонстровано ОСОБА_1 . Та після цього ще раз було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження як на місці зупинки, так і у лікаря нарколога в медичному закладі, вказавши на те, що немає сенсу це робити, адже він сам зазнався, що вживав бутилку пива. Тоді працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що у такому випадку на нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 погодився. Після цього працівником поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР України, та відповідно вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом і суттю протоколу, останній виявив бажання пройти огляд у лікаря нарколога, на що йому було роз`яснено, що у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі на нього вже складено протокол і даний факт зафіксовано на нагрудну камеру, про що його попереджено. Поряд з цим, працівник поліції надав ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також, працівниками поліції була надана водію і постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення ч.2 ст. 122 прим. КУпАП.

Отже, з відеозапису місця події чітко вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось працівником поліції пройти огляд на місці зупинки та у медичному закладі, при цьому, ще до складання протоколу останньому було роз`яснено, що у разі відмови на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, проти чого ОСОБА_1 не заперечував і вже після складання протоколу, останній виявив таке бажання. З огляду на наведене, доводи адвоката в цій частині є безпідставними.

Що ж до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, долученого ОСОБА_1 до матеріалів справи, то даний висновок не може бути взятий до уваги, оскільки медичний огляд було проведено не у спосіб, передбачений законом, зокрема, без присутності поліцейського

Так, згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Водночас, як вбачається з висновку, ОСОБА_1 звернувся до КМНКЛ «Соціотерапія» самостійно - 10.11.2023, а заповнений даний висновок був 14.11.2023, тобто для встановлення стану ОСОБА_1 проводилось лабораторне дослідження, однак результати такого дослідження не можуть вважатися дійсними, оскільки всупереч ч.4 ст. 266 КУпАП огляд ОСОБА_1 в КМНКЛ «Соціотерапія» проводився за відсутності поліцейського, що вказує про те, що не було забезпечено достовірності походження біоматеріалу (сечі) саме від ОСОБА_1 , а не будь-якої іншої особи, та відповідно і достовірності результатів дослідження.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, у даному випадку результати дослідження, наведені у висновку від 10.11.2023, щодо визначення алкоголю у сечі ОСОБА_1 не можуть вважатися дійсним, а тому до уваги не беруться.

Більш того, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, а не за порушення п.2.9а) Правил дорожнього руху України, тобто керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що суд першої інстанції, спрощено підійшов до розгляду справи, оскільки висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Відтак, будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал