Справа №760/9831/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Солом`янського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.04.2024 встановлено, що ОСОБА_1 не виконав умови розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.12.2023 №860 «Про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною», а саме батько під`їхав з дитиною до будинку о 09 годині 15 хвилин. ОСОБА_4 з машини не вийшов мати та молодша сестра розмовляли з ним через поріг машини, надали подарунки. О 09 годині 35 хвилин зустріч завершилась, батько з дитиною поїхав. ОСОБА_1 на прохання працівника служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації з машини не вийшов, відмовився спілкуватись. Був повідомлений, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що не заперечував.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 до суду подав письмові пояснення у справі, які у судовому засіданні підтримав в пореному обсязі. Додатково зазначив, що фактично син мешкає з ним з 28.01.2022. Рішенням судді Солом`янського районного суду міста Києва 15.12.2023 місце мешкання сина визначено з батьком. 20.04.2024, на підставі розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.12.2023 №860 «Про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною» він привіз сина на побачення до колишньої дружини. Він приїхав о 09 годині 15 хвилин разом і з сином. Дружина була у супроводі служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації. Під час спілкування дитини з матір`ю син неодноразово відмовився від спілкування з матір`ю та відмовився їхати з нею. У зв`язку із викладеним відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення. Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації приїздила вперше з грудня 2023 року. Чому син відмовляється спілкуватись з матір`ю він не знає. Синові з машини виходити не забороняв. Додатково додав, що за період спільного мешкання у дружини прогрішився психологічний стан, вона проходила лікування у психіатрії,він дітьми опікувався сам, тому звернувся до суду із позовом про встановлення місця проживання дитини. Зазначив, що на дитину тиску не здійснює ані психологічного, ані фізичного. Щодо медіації зазначив, що це не стосується даного провадження у справі. Наполягав на перегляді відеозапису зустрічі, що відбулась 20.04.2024, яку долучив до письмових заперечень. Просив суд справу відносно нього закрити.

Свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фізична особа-підприємець, мешкаючи за адресою: АДРЕСА_2 , ознайомившись зі своїми правами та обов`язками повідомила, що 20.04.2024 вона звернулась до органу опіки та піклування щоб пройшов контроль зустрічі, оскільки чоловік не виконував розпорядження щодо її спілкування з сином. Її колишній чоловік з машини не вийшов, сину з машини виходити не дозволив. Вважає, що її колишній чоловік психологічно впливає на сина, що б він не спілкувався з нею. За даним фактом є висновок психолога щодо тиску з боку батька. Просила суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні даного правопорушення.

Головний спеціаліст відділу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації Черкасова Валентина Анатоліївна, яка діє на підставі доручення, повідомила, що за зверненням ОСОБА_5 було видано розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.12.2023 №860 «Про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною». 20.04.2024 батько ОСОБА_1 дитину привіз із запізненням у 15 хвилин. Син ОСОБА_2 з машини не вийшов. Психолог намагався поспілкуватись з дитиною, що б з`ясувати бажання дитини проводити зустріч, однак батько цю розмову припинив, а через 20 хвилин поїхав. З моменту винесення розпорядження ОСОБА_1 кожного разу привозив вина у визначений час, однак кожного разу дитина відмовляється від спілкування з матір`ю та визначений у розпорядженні час не проводить. Встановити причини такої відмови дитини не можливо через те, що батько не дає дитині спілкуватись з психологом. Зазначила, що батько зобов`язаний «надати» дитину матері. Зазначила, що батько повинен сприяти тому, що б дитина пішла з матір`ю, у зв`язку із чим вважала, що діяння ОСОБА_1 створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, у зв`язку із чим відносно нього було складено протокол.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_5 та посадову особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 , дослідивши письмові матеріали справи та оглянувши наданий ОСОБА_1 відеозапис, з`ясувавши обставини справи, та відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши докази по справі в їх сукупності дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з п.1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 головним спеціалістом відділу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації Черкасовою В.А. надані наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення від 20.04.2024;

- розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.12.2023 №860 «Про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною»

- лист відділу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 від 06.12.2023.

Дані докази суд не може визнати такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.184 КУпАП з огляду на таке.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 5 ст. 184 КУпАП передбачає настання відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Норма ч. 5 ст.184 КУпАП є бланкетною, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися, також, спеціальними Законами.

Як вбачається з фабули, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення від 20.04.2024 ОСОБА_1 не виконав умови розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.12.2023 №860 «Про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною», а саме батько під`їхав з дитиною до будинку о 09 годині 15 хвилин. ОСОБА_4 з машини не вийшов мати та молодша сестра розмовляли з ним через поріг машини, надали подарунки. О 09 годині 35 хвилин зустріч завершилась, батько з дитиною поїхав. ОСОБА_1 на прохання працівника служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації з машини не вийшов, відмовився спілкуватись. Був повідомлений, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що не заперечував.

Відповідно до наданого суду розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.12.2023 №860 «Про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною» встановлено, що розпорядження визначає способи участі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_2 , а саме зустрічі І та ІІІ тижня місяця з 09:00 суботи до 20:00 неділі. При цьому контроль за виконанням розпорядження покладено на заступника голови Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до змісту листа відділу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 від 06.12.2023 встановлено, що ОСОБА_1 роз`яснено вимоги та положення ст.ст. 19, 157, 158 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Вимогами ст. 158 Сімейного кодексу України визначено, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

ОСОБА_1 у провину інкримінується невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Разом із тим, відповідно до змісту фабули протоколу встановлено, що ОСОБА_1 доставив сина ОСОБА_2 на зустріч із матір`ю ОСОБА_5 , яка проживає окремо від дитини у визначений у розпорядженні час та дату. Крім того фабула протоколу вмістить відомості про те, що неповнолітній ОСОБА_2 не вийшов з машини.

Даний факт підтверджується дослідженими у судовому засіданні відеозаписом зустрічі від 20.04.2024 за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , головним спеціалістом відділу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації Черкасовою В.А., неповнолітнього ОСОБА_2 відповідно до якої наявно вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2 не виявив бажання спілкуватись та проводити час з матір`ю ОСОБА_5 , яка проживає окремо від дитини.

Будь-якого тиску з боку батька ОСОБА_1 на дитину, відповідно до відеозапису, не виявлено, тому надані ОСОБА_5 у судовому засіданні свідчення не віднайшли свого об`єктивного підтвердження.

Головним спеціалістом відділу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації Черкасовою В.А. до протоколу не додано, а у судовому засіданні не доведено, що з боку ОСОБА_1 вчинялись активні дії щодо невиконання розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.12.2023 №860 «Про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною» та зазначено, що за період проживання ОСОБА_2 з батьком ОСОБА_1 не було жодного випадку, коли ОСОБА_1 не доставляв сина ОСОБА_7 до матері ОСОБА_5 у визначені у розпорядженні дату та час, однак кожного разу дитина відмовляється спілкуватись та проводити час з матір`ю.

При цьому Головний спеціаліст відділу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації Черкасова В.А. повідомила, що ОСОБА_1 «повинен сприяти» тому, що б дитина пішла з матір`ю у визначені дату та час, проте яким чином повинен «сприяти» не повідомила.

Суд не погоджується із даними висновками та зазначає, що вимоги ст. 157 Сімейного кодексу України встановлюють обов`язок ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_5 спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Слід також зазначити, що суд погоджується із доводами ОСОБА_1 , викладеними у письмових поясненнях, що в даному випадку, 20.04.2024, неможливо було виконати розпорядження Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 05.12.2023 №860 «Про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною», оскільки застосування примусу по відношенню до дитини неприпустимо.

Суд також зазначає, що викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення від 20.04.2024 обставини, зокрема « ОСОБА_1 на прохання працівника служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації з машини не вийшов, відмовився спілкуватись» не створюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.184 КУпАП.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 суду не надано.

Враховуючи викладене, головним спеціалістом відділу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації Черкасовою В.А. не доведено факт вчинення ОСОБА_1 невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, що призвело до передчасного складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва.

Суддя О.А.Воронкін