Провадження № 3/638/602/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Смирнов В.А, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, головний бухгалтер відділу обліку та звітності Обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини», місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в ст ан ов ив:

30 листопада 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Справа №638/18920/23, Провадження № 3/638/7605/23).

Також, 30 листопада 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Справа №638/18922/23, Провадження № 3/638/7606/23).

Також, 30 листопада 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Справа №638/18923/23, Провадження № 3/638/7607/23).

Також, 30 листопада 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Справа №638/18924/23, Провадження № 3/638/7608/23).

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2023 року об`єднано в одне провадження справу про адміністративні правопорушення № 638/18920/23, провадження № 3/638/7605/23, справу про адміністративні правопорушення № 638/18922/23, провадження № 3/638/7606/23, справу про адміністративні правопорушення № 638/18923/23, провадження № 3/638/7607/23 та справу про адміністративні правопорушення № 638/18924/23, провадження № 3/638/7608/23. Об`єднаній справі присвоїно єдиний унікальний № 638/18920/23.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера відділу обліку та звітності Обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини», будучи згідно з п.п. а п.2 ч.1 ст.3 Закону №1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не повідомила у встановленому цим Законом порядку безпосереднього керівництва, а саме директора Центру ОСОБА_2 про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед поданням Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації пропозиції у вигляді листа від 09.02.2022 №01-53/175, яким визначила на власний розсуд ОСОБА_2 , у якого знаходиться в прямому підпорядкуванні, розмір премії (100% посадового окладу), маючи в даному питанні приватний інтерес. Таким чином, ОСОБА_1 не виконала вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера відділу обліку та звітності Обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини», будучи згідно з п.п. а п.2 ч.1 ст.3 Закону №1700-VII суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в умовах реального конфлікту інтересів вчинила дії, а саме: визначила на власний розсуд директору Центру ОСОБА_2 , у якого знаходиться в прямому підпорядкуванні, розмір премії (100% посадового окладу), підписала пропозицію у вигляді листа від 09.02.2022 №01-53/175 та подала цю пропозицію Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації для прийняття рішення, маючи в даному питанні приватний інтерес. Таким чином, ОСОБА_1 не виконала вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера відділу обліку та звітності Обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини», будучи згідно з п.п. а п.2 ч.1 ст.3 Закону №1700-VII суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, не повідомила у встановленому цим Законом порядку безпосереднього керівництва, а саме директора Центру ОСОБА_2 про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед поданням Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації пропозиції у вигляді листа від 11.08.2022 №01-53/290, яким визначила на власний розсуд ОСОБА_2 , у якого знаходиться в прямому підпорядкуванні, розмір премії (100% посадового окладу), маючи в даному питанні приватний інтерес. Таким чином, ОСОБА_1 не виконала вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера відділу обліку та звітності Обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини», будучи згідно з п.п. а п.2 ч.1 ст.3 Закону №1700-VII суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в умовах реального конфлікту інтересів вчинила дії, а саме: визначила на власний розсуд директору Центру ОСОБА_2 , у якого знаходиться в прямому підпорядкуванні, розмір премії (100% посадового окладу), підписала пропозицію у вигляді листа від 11.08.2022 №01-53/290 та подала цю пропозицію Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації для прийняття рішення, маючи в даному питанні приватний інтерес. Таким чином, ОСОБА_1 не виконала вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала, пояснила, що не приймала ніякого розпорядчого документа про визначення премії, а лише підготувала пропозицію у вигляді листа. Вказує що не діяла з метою власної користі та всі обвинувачення ґрунтуються на припущеннях.

Прокурор Кіншакова Н.В., у судовому засіданні підтримала обставини, викладені у протоколах, просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення, та додані до них документи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 172-7 КУпАП, зокрема ч. 1 та ч. 2 передбачена відповідальність за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиції зазначених статей є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно з приміткою ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься у ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Виходячи із системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 81 ЦК України встановлено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з ч.2 ст.169 ЦК України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, члени Ради нагляду за аудиторською діяльністю Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, які не є особами, зазначеними у пункті 1частини першої цієї статті, посадові особи та інспектори Інспекції із забезпечення якості Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, члени Ради Аудиторської палати України, посадові особи Аудиторської палати України та працівники комітету з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України та комітетів з контролю якості аудиторських послуг професійних організацій аудиторів та бухгалтерів.

Тобто, ОСОБА_1 є суб`єктом, на яку поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання ним службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячом інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що згідно з наказом директора центру від 06 червня 2014 року №36-к ОСОБА_1 прийнята на посаду головного бухгалтера відділу обліку та звітності Центру з 10 червня 2014 року.

Згідно ч.2 ст.35-1 Закону № 1700-VII ЗУ «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Крім того, у межах реалізації повноважень, визначених п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство надає роз`яснення щодо застосування антикорупційного законодавства.

Так, згідно пункту 2 «вчинення дій, прийняття рішень в умовах конфлікту інтересів при реалізації повноважень щодо встановлення (чи участі у встановленні) премій, застосування інших заходів матеріального заохочення стосовно себе» роз`яснення НАЗК від 03.03.2023 щодо окремих питань застосування законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції, однією з найпоширеніших обставин, за якими складаються протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-7 КУпАП, є прийняття керівниками державних органів, керівниками підприємств, установ та організацій в умовах реального конфлікту інтересів рішень щодо встановлення премій та інших стимулюючих виплат.

Складаючи протоколи за вказаними фактами, уповноважені особи Національного агентства виходять з того, що додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, у тому числі за трудові успіхи та винахідливість), на відміну від основної (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці) не є гарантованою. Можливість її отримання та розмір, як правило, залежать від оцінки результатів роботи особи її керівником, який і приймає рішення щодо її виплати.

Наявність можливості впливати на отримання чи неотримання додаткової заробітної плати (включаючи премію та інші види стимулюючих виплат), а також впливати на її розмір і визначає приватний інтерес особи, яка приймає відповідне рішення стосовно себе.

З огляду на викладене не можна погодитись із висновками окремих судів, які констатували відсутність у діях/бездіяльності осіб, які притягались до адміністративної відповідальності, складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, мотивуючи це тим, що отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових (премії, надбавки) за своєю суттю не може бути мотивом правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки право «на зарплату, не нижчу від визначеної законом» законодавчо закріплене у ст. 43 Конституції України.

Відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, підлягають: особа, наділена повноваженням приймати рішення про преміювання/встановлення надбавки (керівник державної служби в державному органі, керівник державного/комунального підприємства тощо); особа, яка уповноважена вносити пропозиції (у формі письмового подання чи іншим чином) щодо наявності підстав та розміру премії чи надбавки (безпосередній керівник працівника чи керівник вищого рівня).

У другому випадку особа не приймає рішення про встановлення премій чи надбавок, а ініціює прийняття такого рішення уповноваженою особою.

Необхідність внесення зазначеної пропозиції зумовлена тим, що керівник, приймаючи рішення про встановлення зазначених виплат, з об`єктивних причин не може самостійно оцінити роботу кожного з підлеглих працівників, у зв`язку з чим здійснення такої оцінки покладається на безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу.

Відповідно, пропозиції безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу є основою для прийняття керівником органу, підприємства, установи, організації рішення про преміювання чи встановлення надбавок та їх розміру.

Отже, приватний інтерес при реалізації цього повноваження (внесення пропозицій) стосовно себе пов`язаний з можливістю впливу на зміст рішення керівника.

Прийняттю рішення щодо преміювання чи застосування стимулюючих виплат керівником можуть передувати: розрахунок розміру премії чи надбавки бухгалтерською службою; надання пропозицій щодо преміювання/застосування стимулюючих виплат керівниками структурних підрозділів; розгляд питання щодо преміювання/застосування стимулюючих виплат колегією чи іншим дорадчим органом; розгляд питання щодо преміювання/застосування стимулюючих виплат на засіданні профспілкової організації.

Наявність у розпорядженні керівника бухгалтерських розрахунків, пропозицій підлеглих працівників, висновків дорадчих органів, якщо вони не позбавляють його дискреційних повноважень стосовно прийняття остаточного рішення про преміювання чи застосування стимулюючих виплат, не виключає його відповідальності за прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з п.14, п.17 р. 2 Посадової інструкції головного бухгалтера обліку та звітності , затвердженої наказом директора Центру від 04.01.2021 року №2 головний бухгалтер погоджує документи, пов`язані з витрачанням фонду заробітної плати, встановленням посадових окладів і надбавок співробітникам Центру. Виконує інші функції , що випливають із положення про Центр та положення про відділ.

Відповідно до п. п.2.3 р. 2 Положення про преміювання працівників ОКЗ «ХНМЦОКС» преміювання керівника проводиться одночасно з трудовим колективом закладу або окремо за погодженням з головним розпорядником коштів на принципах, обумовлених Колективним договором закладу, Контракту з керівником центру та положенням про преміювання..

Так, наказами директора Центру ОСОБА_2 від 19.01.2022 №08-к, від16.02.2022 № 13-к, від 20.07.2022 №45-к, від 18.08.2022 №50-к, від 21.09.2022№54-к, від 19.10.2022 №57-к, від 18.11.2022 №60-к, від 19.12.2022 №69-к премійовано головного бухгалтера відділу обліку та звітності Центру ОСОБА_1 ..

Тобто, директор Центру ОСОБА_2 у якого ОСОБА_1 перебуває у прямому підпорядкуванні, одноосібно щомісячно вирішує який розмір премії слідвстановити ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене, приватний інтерес ОСОБА_1 полягав у тому, що у разі визначення розміру премії, підписання та подачі пропозиції до органу вищого рівня щодо преміювання директора Центру ОСОБА_2 , вона зможе розраховувати на додаткове матеріальне заохочення з боку директора Центру, який визначає розмір премії їй як головному бухгалтеруЦентру.

Так, під час визначення безпосередньому керівнику розміру премії ОСОБА_1 мала дискреційні повноваження, оскільки на власний розсуд визначила розмір премії.

Відповідно до листа Центру від 14.11.2023 №01-53/721 про реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 до безпосереднього керівника в період з 01.01.2022 по 14.11.2023 не повідомляла.

Частиною 5 ст. 28 Закону № 1700-VII встановлено, що у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.11.2023 №93-06/28004-23 ОСОБА_1 у період з 01.01.2022 по 23.11.2023 зі зверненнями щодо роз`яснення щодо наявності у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів та повідомленнями до вказаного Національногоагентства не зверталася.

Таким чином, вона не виконала положення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України«Про запобігання корупції»,чим вчинила правопорушення, пов`язане зкорупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Дослідивши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, з дотриманням визначених ст. ст.245,280 КУпАП вимог, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідивши письмові матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 172-7 КУпАП- за ознаками: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2ст. 172-7 КУпАП- за ознаками прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі у розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33,36,38 40-1, 172-7, 247, 283, 284КУпАП, суддя,-

п ос та но ви в:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , головний бухгалтер відділу обліку та звітності Обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини», місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250грн. (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , головний бухгалтер відділу обліку та звітності Обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини», місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому Постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м.Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В.А. Смирнов