Справа № 243/7245/23
Провадження № 3/243/141/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2024 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Фалін І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з ГУ ДПС у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, ФОП, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії № 15/05-99-07-04 від 06.12.2023, з якого слідує, що ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків передбаченого п.2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями, в частині невидачі відповідного розрахункового документа при проведенні розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та в частині надання особі, яка отримує товар в обов`язковому порядку документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений у паперовій та/або електронній формі, а саме фізична особа підприємець ОСОБА_1 04.12.2023 з 20-58 год. по 23-01 год. у магазині, за адресою: АДРЕСА_2 , був реалізований товар - тютюнові вироби у асортименті на загальну суму 102665,00 грн., однак на руки особам, які отримали товар, розрахункові документи встановленої форми на повну суму покупки не видавались (фіскальні чеки РРО № 0004002-№00040132, всього в кількості 124), чим порушено вимоги ч.1 ст. 155-1 КУпАП, що зафіксовано актом(довідкою) фактичної перевірки від 06.12.2023 № 232/05-99-07-04/.

Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення правопорушення не визнав та суду пояснив, що в заначений у протоколі час правопорушення порядку проведення розрахунків він не вчиняв, оскільки фіскальні чеки, за реалізований товар- тютюнові вироби, він відповідно до правил користування РРО роздрукував, та покупці товару військовослужбовці відмовились їх отримувати, оскільки вони були їм не потрібні та поспішали. Наступного дня, під час перевірки, працівниками податкової було вилучено ці чеки, які в цей час вже були на утилізації(у смітнику). Просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Дьяченко О.В., що діє на підставі ордеру серії АН № 1067375 від 12.01.2024, в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі, яке мотивував відсутністю належних доказів у провадженні. При цьому, адвокат зазначив, що фабула зазначеного правопорушення у протоколі має загальну форму, протокол не конкретизований щодо осіб, якім відпускався товар, крім того звернення таких осіб щодо не видачі фіскального чеку відсутнє. В судовому засіданні долучив письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , який був покупцем по фіскальному чеку, пояснення якого просив суд врахувати при прийнятті рішення.

Заслухавши особу, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, його представника, дослідивши матеріали справи, доходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Наявна у матеріалах справи копія акту перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, оскільки висновки, викладені в акті, спростовуються долученими письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , відповідно до яких 04.12.2023 близько о 21-00 год. перебуваючи у магазині за адресою: АДРЕСА_2 , останній здійснював закупівлю тютюнових виробів у блоках для військовослужбовців зі своєї бригади. Продавець ОСОБА_3 відпускав замовлення при цьому надаючи фіскальні чеки, але у зв`язку з тим, що їх легко загубити, свідок їх не забирав та викидав у коробку для сміття, а ціну виробів зазначав прямо на блоках. Ніхто з бригади не звертався зі скаргою щодо не видачі фіскальних чеків.

Суд зазначає, що наявність чеків в приміщенні, де здійснюється продаж товарів не може свідчити про те, що вказані чеки не видавалися покупцям. Як зазначив ОСОБА_1 , покупці товару відмовилися їх отримувати, оскільки вони були їм не потрібні, зв`язку з чим ці чеки були на утилізації (у смітнику).

Будь-яких інших доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 окрім акту фактичної перевірки від 06.12.2023, до матеріалів провадження не долучено, зокрема відсутні покази свідків, відеофіксація, тощо невидачі ОСОБА_1 фіскального чеку покупцю.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015року у праві №5-рп/2015 визначено, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ч.1 ст. 155-1, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 155-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області І.Ю. Фалін