П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/24/24

Провадження № 3/348/95/24

16 січня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Бурдун Т.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника -адвоката Голіней Л.Д., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Надвірнянського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка працює продавцем магазину «Соцмаркет», стосовно якої 08 травня 2023 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було накладено стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, -

встановив:

02.01.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.184 КУпАП, з якого вбачається, що 26.12.2023 близько 15-00 год. ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до залишення малолітнім свого місця проживання з 15-00 год. 26.12.2023 по 16-00 год. 27.12.2023, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

15.01.2024 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення на протокол про адміністративне правопорушення від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Павлюк І.Б., в яких зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей про те, які саме батьківські обов`язки не виконувала ОСОБА_1 щодо свого малолітнього сина. Вказує, що в матеріалах справи відсутні достатні дані, які б поза розумним сумнівом доводили наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП. Просить закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, не визнала, пояснивши, що її малолітній син має певні вади здоров`я, є дитиною з особливими потребами, внаслідок захворювання його дії не завжди передбачувані та контрольовані. В колишній школі склалася конфліктна ситуація, вчителі не розуміли потреб дитини. Наразі дитина проходить призначене лікування, корекцію психолога, навчається в іншій школі по особливій програмі з вчителем-асистентом, Вона виконує всі рекомендації педагогів, лікарів, психологів, а тому вважає, що в її діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Голіней Л.Д. в судовому засіданні зазначила, що протокол не містить істотних ознак правопорушення, не зазначено, які саме батьківські обов`язки порушила ОСОБА_1 . У протоколі не вказано, від яких саме передбачених законодавством обов`язків по відношенню до своєї дитини та з посиланням на норму закону щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини ухиляється ОСОБА_1 . Крім того, дитина має розлади здоров`я, що підтверджується медичними висновками. Його поведінка не є наслідком недостатнього виховання батьків, а обумовлена особливостями захворювання. Отже хвороба та поведінка ОСОБА_3 не вказує на те, що дитині не приділяється увага батьків, а говорить про те, що у дитини відсутня можливість керувати своєю поведінкою. ОСОБА_1 виконує всі рекомендації та призначення лікарів та психологів, забезпечує синові належне виховання та увагу. Позитивно характеризується парохом храму релігійної громади. Також з підстав, зазначених у письмових поясненнях просила закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника- адвоката Голійней Л.Д., з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно ч.1 ст.184 КУпАП відповідальність батьків, або осіб, які їх замінюють наступає у разі ухилення їх від виконання передбачених законодавством обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, освіти та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Вказана норма є бланкетною, тобто у ній закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, тому обов`язковим є зазначення норми закону, яка визначає обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, яку порушено суб`єктом обов`язків означеного вище правопорушення щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення, не вказано, в чому саме проявилося неналежне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ, є актом обвинувачення, та повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, щодо зазначення суті вчиненого правопорушення.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки не дозволяє належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а також позбавляє суд можливості належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно консультативного висновку спеціаліста від 25.09.2023 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено діагноз: гіперактивний розлад поведінки з дефіцитом уваги; відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 15.12.2023 № ІРЦ-85911/2023/47830 дитина потребує індивідуального плану навчання та проведення корекційно-розвиткових занять.

Матеріали справи не містять жодного доказу, в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували те, що саме невиконання матір`ю обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина призвело до того, що малолітній залишив своє місце проживання. Враховуючи стан здоров`я дитини можна обґрунтовано припустити, що саме ці особливості призвели до ситуації, описаної в протоколі, в чому немає провини матері.

Будь-яких інших доказів, та інформації в чому ж проявився неналежний догляд матері ОСОБА_1 за сином протягом дня 26.12.2023 року в протоколі не зазначено.

Навпаки, додані захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокатом Голіней Л.Д. медичні документи свідчать про те, що мати малолітнього ОСОБА_1 всіляко турбується про стан здоров`я дитини, відвідує та виконує призначення лікаря, психолога, піклується про отримання сином освіти.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведених обставин та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, суддя приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у даному випадку в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 9, п. 1 ст. 247, 280, 283-284, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 19.01.2024.

Суддя Т.А.Бурдун