печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

25.06.2023 о 21 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Чигоріна, 61, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Акура, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання з`явився захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Сиротюк Р. В., який просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказав, що працівники поліції всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» безпідставно зупинили транспортний засіб водія ОСОБА_1 , відтак подальші дії працівників поліції при проходженні огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними. Працівники поліції не роз`яснили водію його права та обов`язки у визначений законом спосіб, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. В матеріалах справи відсутнє направлення про проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та акт огляду водія на такий стан. Також водія ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Також звертав увагу, на стан здоров`я ОСОБА_1 , зазначаючи, що саме за станом здоров`я водій фізіологічно не могла пройти огляд на місці зупинки (не могла «задути» драгер). Також вказав, що наприкінці спілкування із поліцією ОСОБА_1 зазначила, що вже погоджується поїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, проте поліцейські відмовились доставити її туди.

Вислухавши позицію сторони захисту, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надходжу наступних висновків.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі, і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, небажання водія, неприязні відносини до поліцейського, який зупинив автомобіль, тощо) - ПДР не містять.

Відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського № 473892, 472257, 470430, дослідженим в судовому засіданні за участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зафіксовано, що під час патрулювання працівниками поліції був зупинений автомобіль Акура, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала ОСОБА_1 . Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що її зупинили, оскільки вона керувала транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла у темний час доби. В ході розмови у поліцейського виникли підозри, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що водій погодилася. На запитання працівника поліції, чи вживала ОСОБА_1 алкогольні напої, остання відповідала, що випила один бокал просекко.

Відеозаписом зафіксовано, що процедуру огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 пройдена не була, оскільки остання неодноразово не в повній мірі здійснювала видих повітря у трубку приладу Драгер, при цьому працівником поліції було роз`яснено, як правильно проходити огляд за допомогою такого приладу. Після чого патрульний поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога (фактичний час 21 год. 26 хв. 25 с. - 21 год. 26 хв. 45 с.), на що водій не висловила згоди на проходження такого огляду.

За таких умов, поліцейським було правильно надано оцінку поведінці ОСОБА_1 як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано належним чином на відеозаписі та відображено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання захисника на стан здоров`я ОСОБА_1 як на підставу неможливості проходження огляду суддя вважає необгрунтованим. Так, по-перше, судді не надано доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_1 та перенесені нею медичні втручання дійсно позбавили особу можливості набрати в легені кількістю повітря, достатню для проходження огляду за допомогою приладу «Драгер». По-друге, після декількох невдалих спроб пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, де це можливо було здійснити іншим чином, проте водій відмовилась.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 в ході розмови із поліцейськими на певному етапі зазначила, що погоджується пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я суддя не приймає як такі, що виправдовують ОСОБА_1 , оскільки як вбачається з дослідженого в судовому засідання відеозапису, водій зазначила про таку згоду вже після оформлення щодо неї матеріалів провадження про адміністративне правопорушення, що суддя розцінює як намагання в подальшому уникнути відповідальності за допущене порушення.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом стороною захисту не оспорюється.

Доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів, які б давали працівникам поліції здійснити закону зупинку транспортного засобу, є безпідставними, оскільки предметом доказування є фактичні дані щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому як вказано вище, на початку розмови із водієм поліцейські озвучили їй причину зупинки - керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла в темний час доби.

Крім того, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, навіть якщо така мала місце, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.9а ПДР України.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Твердження захисника, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 її права та обов`язки спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 , де роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, будь-яких зауважень до протоколу не зазначено.

Також слід зазначити, що після надходження протоколу до суду захисник водія ОСОБА_1 - адвокат Сиротюк Р. В. знайомився з матеріалами справи, брав участь в судовому засіданні, що свідчить про отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, правової допомоги, тому посилання захисту на нероз`яснення прав ОСОБА_1 та в цілому не вплинуло на об`єктивність і неупередженість судового розгляду.

Щодо доводів захисту про не вручення водію направлення на проходження огляду на стан сп`яніння .

Направлення на огляд до закладу охорони здоров`я видається для закладу охорони здоров`я, до якого водій направляється для проведення огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 відмовилася від проведення огляду на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, тому потреби для видачі такого направлення водію у даному разі не було, отже, посилання захисника на не вручення направлення водію є неспроможним.

Крім того, відповідно до розділів ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція), Акт огляду на стан сп`яніння складається лише у разі проведення такого огляду на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, проте у цій справі такий огляд не проводився через відмову водія, а тому є безпідставними посилання захисника на відсутність такого акту, як на підставу виправдання ОСОБА_1 .

Також суддя не приймає як довід невинуватості ОСОБА_1 посилання на не відсторонення її від керування транспортним засобом, оскільки вказані обставини, навіть у разі їх наявності, жодним чином не спростовують того факту, що водій відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, безсумнівно доведена доказами, а саме даними, що містять в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №4259806, відеозаписі з портативного відеореєстратора поліцейського № 473892, 472257, 470430.

Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність, та надходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись, ст. ст. 130, 221, 275-280, 283-287 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько