КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 33/824/2763/2023 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН:761/1844/24 Суддя у І інстанції: Слободянюк П.Л.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 1 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і визначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 19 грудня 2023 року о 19.00 год. за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 78, керував транспортним засобом «Peugeot 206» державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), при цьому, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись з постановою суду, 3 травня 2024 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу шляхом направлення її на адресу місцевого суду засобами поштового зв`язку, в якій, серед іншого, ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 1 березня 2024 року щодо нього, обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку тим, що: у день розгляду справи судом першої прийняте рішення у провадженні проголошено не було; після неодноразових заяв лише 12 березня 2024 року захиснику Левчишиній О.В. було видано копію постанови; оскаржуване рішення згідно з даними інформаційної системи «Судова влада України» оприлюднено також 12 березня 2024 року, що, у своїй сукупності, унеможливлювало визначення правової позиції щодо здійснення належного захисту особи, а тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду має бути поновлений.

Перевіривши матеріали справи, а також доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, доходжу висновку, що клопотання ОСОБА_1 , що міститься в апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає до задоволення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що 15 січня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 6).

1 березня 2024 року за участю ОСОБА_1 та його захисника Левчишиної О.В. відбувся судовий розгляд справи, за результатами якого щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП винесена оскаржувана постанова, в якій роз`яснено порядок і строк її оскарження (ас. 26-28).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З урахуванням положень ст. 294 КУпАП останній день подачі апеляційної скарги на постанову суду від 1 березня 2024 року є 11 березня 2024 року - понеділок - робочий день.

Проте, апеляційна скарга вперше відповідно до штемпелю суду подана до суду першої інстанції електронною поштою лише 19 березня 2024 року, тобто, поза межами строку апеляційного оскарження (ас. 33-39).

Постановою Київського апеляційного суду від 5 квітня 2024 року апеляційна скарга, яка подана ОСОБА_1 в електронній формі, проте підписана кваліфікованим електронним підписом адвоката Левчишиною О.В., повернута апелянту з підстав неможливості ідентифікувати особу, яка подала апеляційну скаргу. Окрім того, апеляційна скарга, що була подана у паперовій формі, підписантом якої є ОСОБА_1 , фактично підписана власноручним підписом адвоката Левчишиної О.В. Також підставою повернення апеляційної скарги слугувало і те, що у порушення приписів ч. 2 ст. 271 КУпАП адвокатом Левчишиною О.В. не додано до апеляційної скарги витягу з договору, у якому були б зазначені її повноваження або обмеження прав на вчинення окремих дій, як захисника ОСОБА_1, засвідченого підписами сторін.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 1 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 предметом перевірки не були.

Копія постанови Київського апеляційного суду від 5 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, відповідно до супровідного листа, що наявний у матеріалах провадження, 8 квітня 2024 року скерована за місцем проживання ОСОБА_1 та місцем знаходження захисника Левчишиної О.В. (ас. 50) та 8 квітня 2024 року оприлюднена в ЄДРСР (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118173381).

16 квітня 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 направлена для виконання до Управління патрульної поліції міста Києва, Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального УМЮ (м. Київ) (ас. 52-53).

Вдруге апеляційна скарга від імені ОСОБА_1 шляхом поштового відправлення подана до Шевченківського районного суду м. Києва лише 3 травня 2024 року.

Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлено, що і ОСОБА_1 , і його захисник - адвокат Левчишина О.В. приймали участь у судовому засіданні, коли була прийнята оскаржувана постанова 1 березня 2024 року.

Посилання апелянта на те, що прийняте рішення одразу не було проголошено, що, у свою чергу, унеможливлювало у подальшому визначення правової позиції, є голослівними та нічим не підтверджені, з огляду і на те, що ведення журналу судового засідання у даній категорії справ відповідно до положень КУпАП не передбачено. Те, що рішення судом першої інстанції беззаперечно було проголошено, опосередковано підтверджується доводами апелянта, викладеними останнім в апеляційній скарзі.

Окремо апеляційний суд враховує, що виникнення у особи права на апеляційне оскарження постанови місцевого суду у справах про адміністративне правопорушення закон пов`язує з днем винесення постанови, а не з днем отримання її копії, як помилково вважає апелянт.

Окрім того, апелянтом будь-яких доводів та доказів на підтвердження неможливості після прийняття рішення Київським апеляційним судом ще 5 квітня 2024 року постанови про повернення апеляційної скарги протягом розумного строку, а не майже через місяць після її винесення, подати апеляційну скаргу, з урахуванням положень ст. 294 КУпАП про те, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду, також не наведено і не надано.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду від 1 березня 2024 року є непереконливими.

Зважаючи на викладене, апелянтом не доведені обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від його волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законом строк, а, відтак, підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження відсутні, оскільки причини, на які він посилається, з урахуванням зазначених вище обставин, не є поважними, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановленого законом строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 1 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва