Справа № 298/137/24
Номер провадження 3/298/97/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Люта Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №941458 від 7 січня 2024 року, складеного начальником СРПП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Ярчич Р.В., 6 січня 2024 року о 20.00 год. в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки громадянки ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю громадянки ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся. Про причину неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №941458 від 7 січня 2024 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , міститься підпис останнього про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом ст.268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 173-2 КУпАП України, не є обов`язковою.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Потерпіла ОСОБА_2 , про дату, місце і час розгляду справи повідомлялася, в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила, що претензії до ОСОБА_1 в неї відсутні. Вони примирилися і вона його вибачила. Просить його не карати і не застосовувати жодних санкцій до нього.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, дії останнього за вказаною частиною статті 173-2 КУпАП, кваліфіковані вірно.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №941458 від 7 січня 2024 року, яким зафіксовано обставини вчинення правопорушення. Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми, містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом протоколу, отримання примірнику протоколу;

- рапортом інспектора-чергового відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатської області Іванцик М.Ю. від 06.01.2024 року, згідно якого 6 січня 2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №52 від 06.01.2024 року, а саме: цього ж дня о 21 год. 10 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 6 січня 2024 року о 21-ій год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , співмешканець вчиняє сварку та веде себе агресивно. Заявник ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 7 січня 2024 року, в яких вона зазначає, що з своїм співмешканцем ОСОБА_1 проживають протягом 17 років. 06.01.2024 року біля 20.00 год. вона знаходилась по місцю свого проживання і в цей час її співмешканець громадянин ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив з нею сімейну сварку. В ході даної сварки громадянин ОСОБА_1 виражався у її сторону нецензурними словами та словами погроз фізичною розправою. Після цього вона зателефонувала до поліції, а громадянин ОСОБА_1 в цей час вийшов з будинку і кудись пішов;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07.01.2024 року, в яких він пояснює, що проживає з своєю співмешканкою громадянкою ОСОБА_2 , 1975 р.н., вже протягом 17-ти років, та в них є спільні діти. 06.01.2024 року біля 20.00 год. він повернувся додому і в цей час його співмешканка зробила йому зауваження навіщо він знову перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Дане зауваження йому не сподобалось і тому він, розсердившись, виразився в її сторону нецензурними словами та словами погрози фізичною розправою, після чого вона почала телефонувати до поліції, а він у свою чергу вийшов з будинку і сховався неподалік, щоб його не знайшли працівники поліції. Потім цього вечора близько 23.40 год. він знову повернувся додому і під час розмови із громадянкою ОСОБА_2 теж виражався у її сторону нецензурними словами та словами погрози фізичною розправою;

- копією паспорта громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами.

Суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, дії останнього за вказаною статтею КУпАП кваліфіковані вірно.

Водночас, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суддя керується вимогами ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а також враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вказане, беручи до уваги особу порушника ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також беручи до уваги що з потерпілою вони примирилися, вона йому вибачила, претензій до нього не має, про що зазначила у поданій заяві, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі закрити, що буде достатнім для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження по справі про адміністративне правопорушення виноситься постанова про закриття справи.

Суд враховує норми ст.40-1 КУпАП, за змістом яких судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, а отже, підстави для стягнення судового збору в даній справі відсутні.

Керуючись ст.252,283, п. 3 ч. 1 ст.284,285, 287 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 - закрити.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Суддя Зизич В.В.