ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/447/24 Справа № 711/4401/24 Категорія: : ст.185 КУпАПГоловуючий у І інстанції Олійник В. М. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.07.2024 року, якою -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, інваліда 2-ї групи,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. ст.5 Закону України «Про судовий збір».

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 25.05.2024 близько 10.00 год. в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 243, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Дача Логан д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку у зоні знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4.в ПДР України, при цьому на законну вимогу поліцейського надати для ознайомлення посвідчення водія або іншого документу, що посвідчує особу не реагував, на повторні законні вимоги не реагував та відмовлявся їх виконувати, чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.185 КУпАП.

Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.07.2024 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2024 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП скасувати.

2. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що зазначена постанова є необгрунтованою і незаконною, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не надано об`єктивну оцінку наявним в матеріалах справи не належних і не допустимих доказів, що призвело до помилкового і неправильного встановлення обставин у справі з подальшим прийняттям помилкового рішення.

Вказує, що суд не застосувала у постанові ст.. 8 Закону України «Про Національну поліцію», в якій поставлено вимогу: поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Вказує, що в протоколі відсутнє прізвище поліцейського, який вважав свою вимогу пред`явити документи законною, не доведено обставин зони дії знаку зупинка заборонена на бульварі Шевченка, 243 в м. Черкаси.

Суддя жодним чином не врахував позицію ОСОБА_1 , який при спілкуванні з поліцейськими намагався дізнатися причину вимагання в нього документів, при цьому звертав їх увагу на те, що він є пішохід, автомобілем не керував, зупинку не здійснював, але суд ці фактичні обставини не оцінив.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 25.05.2024 близько 10.00 год. в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 243, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Дача Логан д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку у зоні знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4.в ПДР України, при цьому на законну вимогу поліцейського надати для ознайомлення посвідчення водія або іншого документу, що посвідчує особу не реагував, на повторні законні вимоги не реагував та відмовлявся їх виконувати, чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.185 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №374342 від 25.05.2024 року, де зазначено, що 25.05.2024 близько 10.00 год. в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 243, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Дача Логан д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку у зоні знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4.в ПДР України, при цьому на законну вимогу поліцейського надати для ознайомлення посвідчення водія або іншого документу, що посвідчує особу не реагував, на повторні законні вимоги не реагував та відмовлявся їх виконувати, чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.185 КУпАП.(а.с.1);

- даними протоколу про адміністративне затримання серії АА №156497 від 25.05.2024 року, де зазначено, що 25.05.2024 близько 13:18 год., у зв`язку із вчиненням гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 185 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, для встановлення особи правопорушника та складання відповідних матеріалів.(а.с.2);

- рапортом поліцейського взводу 2 роти З БУПП в Черкаській області ДПП капрала поліції Шарий В.О., від 25.058.2024 року, де зазначено, що 25.05.2024 року о 12:00 в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 243, було виявлено автомобіль Дача Логан д.н.з. НОМЕР_1 , який порушив ПДР. Під`їхавши до вказаного автомобіля, водій повідомив, що вій щойно під`їхав і вже від`їжджає. На вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи водій відмовився, аргументуючи це тим, що він не керував цим автомобілем, а приїхав на тролейбусі. Проте, кожного разу аргументи різнилися від попередніх, а також водій відмовлявся називати своє ПІБ, відмовлявся виходити з автомобіля. Після чого було розпочато слухання справи за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «зупинка, стоянка заборонена», але згодом призупинено, у зв`язку з тим, що водій не надавав свої дані, а в подальшому вийшов з автомобіля та направився в сторону магазину. В подальшому, для проведення розгляду справи, для встановлення особи та для складання відповідних адміністративних матеріалів, відповідно вимог законодавства до особи було застосовано адміністративне затримання, про що складено відповідний протокол. Після фактичного затримання водія було доставлено до Черкаського РУП о 13:17 год., після чого вдалося встановити особі водія, ним виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . На водія було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 126 та ст.. 185 КУпАП.(а.с.4);

- відеозаписами з нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції.(а.с.6).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем, порушення ПДР України, відмову виконати законну вимогу працівника поліції та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №374342 від 25.05.2024 року, даними протоколу про адміністративне затримання серії АА №156497 від 25.05.2024 року, рапортом поліцейського взводу 2 роти З БУПП в Черкаській області ДПП капрала поліції Шарий В.О., від 25.058.2024 року, відеозаписами з нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції. В ході дослідження відеозапису встановлено, що до особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , який перебуває в автомобілі Дача Логан д.н.з. НОМЕР_1 на місці водія, а саме за кермом даного автомобіля, підходять працівники поліції, які представляються, при цьому пред`являють службові посвідчення. В ході спілкування працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що вказаний автомобіль припаркований з порушенням, а саме в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинка заборонена». На що ОСОБА_1 повідомляє, що він щойно під`їхав, щоб забрати пасажирів, а не здійснив зупинку. Вказаний факт неодноразово підтверджує жінка пасажир, яка перебуває в автомобілі разом з ОСОБА_1 , зазначаючи, що вони приїхали з м. Полтави та щойно зупинилися, щоб забрати пасажирів, яким необхідно було відвідати магазин музичних інструментів. Працівниками поліції ОСОБА_1 повідомлено про порушення ПДР та необхідність пред`явити документи, після чого ОСОБА_1 змінив пояснення та почав казати, що він приїхав громадським транспортом, щоб забрати автомобіль, який вже припаркований з порушенням, таким чином він усуває порушення, а не скоює його. Працівниками поліції неодноразово вказано ОСОБА_1 , що згідно попередніх свідчень останнього, пояснень його пасажирки у них є достатньо підстав вважати, що він може бути причетний до вчинення адміністративного правопорушення передбачено ст.122 КУпАП.

Крім того, з метою встановлення його причетності до вчинення вказаного правопорушення, роз`яснивши ст.32 ЗУ «Про національну поліцію», працівники поліції неодноразово просили ОСОБА_1 надати документи, зокрема посвідчення водія, або документи які посвідчують особу останнього. Після заперечення ОСОБА_1 надати посвідчення водія, працівниками поліції неодноразово висловлено вимогу надати документи, які засвідчують особу останнього.

При цьому працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що наразі на території України діє воєнний стан, посилено мобілізаційні заходи, а тому він зобов`язаний мати при собі документи, які посвідчують його особу. Крім того, працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 наслідки не пред`явлення документів для встановлення особи останнього та повідомляють, що вони матимуть право затримати його до встановлення особи.

Не зважаючи на це, ОСОБА_1 на неодноразові законні вимоги пред`явити документи, які засвідчують його особу відмовився їх надавати, що утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме: злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Доводи апелянта, про відсутність у працівників поліції підстав для вимоги пред`явлення документів ОСОБА_1 , є необгрунтованими.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Доводи апелянта, про те, що ОСОБА_1 , являється інвалідом та важкохворим, тому працівники поліції не мали права його затримувати, є також необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції оцінює їх критично та сприймає як намагання уникнути відповідальності за скоєне. Так в ході перегляду відеозапису, долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що після довготривалого спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 останній зазначає, що він являється інвалідом та хворим і йому терміново треба їхати додому, для прийняття життєво необхідних ліків. На пропозицію працівників поліції надати документи, які засвідчують його інвалідність, або свідчать про стан здоров`я, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився надавати підтверджуючі документи, зазначаючи, що це конфіденційна інформація. При цьому правопорушник не просив поліцейських викликати швидку допомогу та не потребував допомоги медичних працівників, натомість продовжував вчинювати адміністративне правопорушення, не звертаючи уваги на попередження поліцейських про можливе адміністративне затримання для встановлення особи. Крім того, в подальшому після адміністративного затримання вказаної особи та доставки його до відділку поліції, останній безперешкодно викликав собі ШМД.

Доводи апелянта, про те, що поліцейський ОСОБА_2 не взяв до уваги, що автомобіль в якому перебував ОСОБА_1 , на передньому вітровому вікні мав знак «водій з інвалідністю», а тому дія знаку 3.34 на нього не поширюється, є також необґрунтованими.

Так, в ході перегляду відеозапису, долученого до матеріалів справи, на якому автомобіль Дача Логан д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебуває ОСОБА_1 на місці водія, зафіксований з різних боків, проте знаку «водій з інвалідністю» на ньому не встановлено.

Доводи апелянта, про те що працівники поліції не дали змоги ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою, чим порушили право останнього на захист, не знайшли підтвердження, оскільки в ході перегляду відеозапису встановлено, що під час спілкування інспектора поліції з ОСОБА_1 , останній зазначає, щоб під час оформлення документів, участь приймав його адвокат. На що інспектор ОСОБА_2 вказує, що він має право на залучення адвоката та надає можливість йому поспілкуватися із своїм захисником та не заперечує проти його прибуття на місце події. Лише після того, як ОСОБА_1 повідомляє, що адвокат не може прибути на місце події, в зв`язку з віддаленістю його місця знаходження інспектор продовжує діалог з порушником.

Інші доводи апелянта щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються дослідженими в судових засіданнях доказами у справі, та спрямовані на уникнення відповідальності.

Доводи захисника, про можливість закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 , є необґрунтованими, оскільки суду не надано належних доказів з приводу смерті правопорушника.

Також необґрунтованим є посилання захисника про застосування положення ст.. 238 КАС, так як провадження стосовно ОСОБА_1 розглядалось в порядку КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відео наявне в матеріалах справи є допустимим та належним доказом.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи містять достатню доказів, які дають підстави суду дійти вказаного вище висновку.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 10.07.2024 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.07.2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок