ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 627/662/23 Головуючий І інстанції - Каліберда В.А.
Провадження № 33/818/572/24 Суддя доповідач - Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соболєвої Є.Є.

за участю захисника Фільової Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Фільової Н.Д. на постанову судді Краснокутського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 18.07.2023 року о 23 год. 00 хв. на автодорозі Валки - Пархомівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого втратив керування ТЗ та здійснив з`їзд до кювету з подальшим перекиданням ТЗ. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР , за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 18.07.2023 року о 23 год. 00 хв. на автодорозі Валки - Пархомівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком №62 КНП «Краснокутська ЦРЛ» від 19.07.2023 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Краснокутського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП згідно п.7 ст.247 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, оскільки він в судовому засіданні пояснював, що 18.07.2023 він був у себе в гаражі, де вживав пиво, до нього прийшов маловідомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_2 , який попрохав його з`їздити в с. Качалівка, на що він погодився. Оскільки він сам не міг їхати, так як був в стані сп`яніння, а тому ОСОБА_2 сів за кермо, а він залишився сидіти на пасажирському сидінні. Такі пояснення підтвердила і його дружина ОСОБА_3 .

Вказує, що в матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що огляд не проводився, в акті не зазначено місце його проведення та допитані судом свідки не надали пояснень, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці ДТП.

Зазначає, що було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки він знаходився у стані середнього ступеня алкогольного сп`яніння, а тому не міг захищати свої права. Також в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не вірно зазначено місце складання протоколу, оскільки його було складено у Краснокутській ЦРЛ, а не на місці ДТП. Крім того, час проходження ОСОБА_4 огляду на стан алкогольного сп`яніння не співпадає з часом проведення тесту на відеозаписі.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено,що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, захисником оскаржується постанова Краснокутського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року лише в частині визнання винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. За таких обставин апеляційний суд переглядає постанову суду першої інстанції відповідно в межах вимог апеляційної скарги.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9. (а) ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що 18.07.2023 року о 23 год. 00 хв. на автодорозі Валки - Пархомівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком №62 КНП «Краснокутська ЦРЛ» від 19.07.2023 року.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №327799 від 19.07.2023 року.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_4 окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколах подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_4 ;

- актом огляду на алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.07.2023 року;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що 19.07.2023 о 00 год. 30 хв. в КНП «Краснокутська ЦРЛ» ОСОБА_1 було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого склав 2,1 проміле;

- висновком КНП «Краснокутська ЦРЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.07.23, з якого вбачається, що ОСОБА_1 19.07.2023 о 0 год.35 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння - 2,1 проміле;

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18.07.2023 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.07.2023 року, з яких убачається, що 18.07.2023 року він сидів у своєму гаражі за адресою: АДРЕСА_1 та випивав алкогольне пиво в кількості чотири літра та вирішив проїхатися на своєму автомобілі «ВАЗ 2101» н.з. НОМЕР_1 в бік с. Кустурівка, та рухаючись по автодорозі він не впорався з керуванням, так як був в алкогольному сп`янінні та здійснив з`їзд в кювет з подальшим перекиданням його автомобіля. Після чого він виліз з автомобіля та пішов далі пішки. Через деякий час його на дорозі знайшли працівники поліції та на їхнє запитання, що він робить на дорозі в комендантську годину він відповів, що попав в ДТП на автомобілі. Під`їхавши до автомобіля, яким він керував, ОСОБА_1 розповів працівникам поліції, що вживав спиртні напої та керував автомобілем, здійснив ДТП та він погодився пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння в приміщенні Краснокутської ЦРЛ. Також в поясненні ОСОБА_1 вказав, що йому роз`яснені його права та обов`язки та свою вину з приводу ДТП та керування автомобілем в алкогольному сп`янінні він визнає повністю

- поясненнями, наданими в суді першої інстанції в якості свідка, лікаря КНП «Краснокутська ЦРЛ» ОСОБА_5 , який пояснив, що свій висновок, який мається в матеріалах справи щодо огляду ОСОБА_1 підтримує. При цьому повідомив, що прилад був придатний для проведення огляду, його перевіряють по графіку. Також повідомив, що ОСОБА_1 був трохи ейфорічний. На запитання лікаря як же міг він їхати в такому стані, ОСОБА_1 мовчав та потім повідомив, що випив півлітра горілки. ОСОБА_1 йшов сам хитаючись. Також повідомив, що в ОСОБА_1 видимих тілесних ушкоджень не було, скарг не надходило.

- поясненнями, наданими в суді першої інстанції в якості свідка, поліцейського РПП СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта ОСОБА_6 , який пояснив, що 18.07.2023 року, перебуваючи на добовому чергуванні, виїхали на виклик про те, що на дорозі біля так званої «Сахалінки» нафтове родовище в кюветі перебував автомобіль. Їхавши на місце події, побачили, що недалеко від автомобіля лежав посеред дороги ОСОБА_1 . Підійшовши до нього було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Як з`ясувалося, це був громадянин ОСОБА_1 , який пояснив їм, що він керував автомобілем, але не справився з його керуванням, здійснив з`їзд до кювету та перевернувся на автомобілі. Покинувши автомобіль, ОСОБА_1 хотів пішки дістатись до батьків в село. Після того, вони разом з ОСОБА_1 під`їхали до перевернутого автомобіля ВАЗ 2101, останній підтвердив, що це його авто. На місці події були свідки ОСОБА_7 (батько і син), які викликали поліцію. Потім ОСОБА_8 надав пояснення, що він сидів у своєму гаражі в с. Водяне та вживав спиртні напої, а саме пиво. Після чого він вирішив сісти за кермо автомобіля та поїхати до своїх близьких родичів, однак не впоравшись з керуванням, здійснив з`їзд в кювет, після чого відбулося перевертання авто. Також було опитано свідків ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на приладі «Драгер» на місці події, однак він відмовився, але погодився їхати в лікарню. Приїхавши в лікарню, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого показав стан алкогольного сп`яніння, саме який результат був не пам`ятає, однак він був великий. Також повідомив, що ОСОБА_8 визнавав свою вину, що керував сам автомобілем та їхав до своїх рідних. Про іншу особу, що керувала транспортним засобом, жодного разу ОСОБА_1 не повідомляв. Документів при собі у ОСОБА_1 не було, однак оскільки була уже комендантська година, його дружина привезла їх зранку та поліцейським було вписано в протоколи про адміністративні правопорушення паспортні дані ОСОБА_8. Також повідомив, що біля автомобіля було знайдено черевики ОСОБА_8. Також повідомив, що ОСОБА_8 був в стані алкогольного сп`яніння, однак розумів те, що відбувається, дав особисто пояснення. При цьому вказав, що спочатку був складений протокол за ст. 124 КУпАП, а потім вже за ст. 130 КУпАП, зазначивши, що час складання протоколів, який вказаний в протоколах, це людський фактор та розбіжність в часі їх складання може бути в 2-3 хвилини. При вказаних подіях свідки були.

- поясненнями, наданими в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_9 , який підтвердив свої письмові пояснення, надані 19.07.2023 року та пояснив, що він їхав з батьками на автомобілі та перед с. Кусторівка мати побачила, що в кюветі була перевернута машина. Зупинившись, по телефону повідомив про цю обставину шерифу, який визвав патруль на місце події. Дочекались приїзду патрульних. Разом з патрульними приїхав і ОСОБА_1 . Патрульні повідомили, що ОСОБА_1 лежав на дорозі за 2 км від місця даного ДТП. Сам громадянин ОСОБА_1 був в стані сильного алкогольного сп`яніння та пояснив, що саме він їхав з Водяної в сторону Качалівки до когось в Качалівку, однак будучи в стані сп`яніння, не впорався з керуванням і перевернувся. Також вказав, що він не пригадує, щоб ОСОБА_8 повідомляв про іншу особу, яка керувала автомобілем. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на спеціальному технічному засобі «Драгер», на що останній відмовився, та пройти цей огляд в КНП «Краснокутська ЦРЛ» погодився. В лікарні у присутності свідка та його батька, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого підтвердив, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також повідомив, що спочатку на ОСОБА_8 було складено протокол на місці ДТП біля села Кустурівки за ст.124 КУпАП, а потім за ст. 130 КУпАП в лікарні після проведення огляду на стан сп`яніння. Також вказав, що ОСОБА_8 сам повідомив хто він такий та що він з Водяної. Також пояснив, що ОСОБА_8 все розумів, однак він все робив, щоб показати, що він не розуміє, для того щоб приховати ті чи інші факти.

- поясненнями, наданими в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_10 , який підтвердив свої письмові пояснення, надані 19.07.2023 року та пояснив, що під час руху на автомобілі по дорозі в сторону смт.Краснокутськ з сином побачили в кюветі перевернутий автомобіль ВАЗ 2101. Зупинившись, побачили, що в машині нікого не було. Викликали поліцію. Поліція приїхала разом з ОСОБА_1 , якого, як вони повідомили, знайшли лежачим на дорозі. ОСОБА_1 мав стан сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 підтвердив, що автомобіль ВАЗ 2101, що лежав перевернутий, його та він ним керував. По цьому факту було складено протокол, який свідок підписав. Від проходження огляду на стан сп`яніння на спеціальному технічному засобі «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, але добровільно погодився пройти цей огляд в КНП «Краснокутська ЦРЛ». Висновок лікарні підтвердив факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Також повідомив, що протокол за ст. 124 КУпАП було складено на ОСОБА_8 на місці ДТП, а в лікарні за ст. 130 КУпАП, під час складання якого були поліцейські та син свідка - ОСОБА_9 . ОСОБА_1 не відмовлявся проходити в лікарні огляд на стан сп`яніння. Також повідомив, що неправомірних дій з боку поліцейських не було.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки з відомостей наданого працівниками поліції відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , відповідаючи на запитання працівників поліції особисто повідомив, що після вживання алкогольних напоїв (пива) в гаражі сів в автомобіль та поїхав, після чого не впоравшись з керуванням автомобіля з`їхав в кювет.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичного ставлення до пояснень ОСОБА_1 про те, що автомобілем керував маловідомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_2 , оскільки такі пояснення є нелогічними та неузгодженими між собою, а також суперечать письмовим поясненням ОСОБА_1 , його поясненням, які маються в протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксованим на відеозаписі, які були надані останнім працівникам поліції безпосередньо після вчинення адміністративного правопорушення.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичної оцінки пояснень свідка ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_1 , що може свідчити про її зацікавленість у результатах розгляду справи з метою уникнення від притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та підтримання захисної позиції ОСОБА_1 .

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 особисто підписав протокол про адміністративне правопорушення та особисто зазначив, що випив 4 літри алкогольного пива та керував автомобілем ВАЗ 2101, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, не заявляв.

З урахуванням відомостей відеозапису камер працівників поліції, пояснень свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності. За таких обставин, заперечення апелянтом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції відеозапис поліцейського обґрунтовано прийнятий як належний та допустимий доказ.

Таким чином, відомості зафіксовані на відеозаписі, повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП . Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи не місттиться акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого такий огляд не проводився та така відмова не була зафіксована на відеозаписі не свідчить про порушення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки як було підтверджено свідками в судовому засіданні ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на місці ДТП, однак останній відмовився про що було складено акт та в подальшому погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Зазначений акт міститься в матеріалах справи а.с. 8.

Оцінюючи доводи захисника щодо порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з тим, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння та не міг захищати свої права, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, врегульовано ч. 1 ст. 268 КУпАП, згідно якої така особа має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Таким чином, право на захист реалізується на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема в суді, а не на стадії збирання доказів у справі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було забезпечено реалізацію права ОСОБА_1 на захист, оскільки в розгляді справи приймав участь його захисник. Чинне законодавство не передбачає гарантій участі захисника під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та збирання відповідних доказів. Також, як убачається з відеозапису, наданого працівниками поліції, ОСОБА_1 , не зважаючи на стан алкогольного сп`яніння, чітко відповідав на запитання працівників поліції, надавав пояснення та не вимагав присутності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення захисника.

Переглядаючи твердження захисника про одночасне складання поліцейським протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме зазначення одного часу їх складання - 19.07.2023 року о 00 год.38 хв., то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та розцінює це як суто технічну помилку, оскільки як з пояснень поліцейського, так і з пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також відеозапису, долученого до матеріалів справи чітко вбачається, що спочатку на місці ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а потім вже після проведення огляду на стан сп`яніння - за ч.1 ст. 130 КУпАП. Також, це порушення не може бути підставою для визнання процедури проходження огляду на стан сп`яніння такою, яка є підставою для закриття провадження, оскільки надані матеріали справи, як і надані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у повному обсязі підтверджують факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини не спричинили такого істотного порушення прав особи, яке б призвело до визнання відповідного протоколу недопустимим доказом.

Не кожен дефект певного адміністративного акту, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі порушення можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальних, взагалі не впливають на його дійсність.

Для визначення надмірного формалізму при розгляді справи Європейський суд з прав людини («ЄСПЛ») використав термін «правовий пуризм».

Зокрема, ЄСПЛ вказує, що пуризм у загальноприйнятому розумінні - це надмірне прагнення до чистоти, перевага форми над змістом.

При цьому в рішенні по справі «Сутяжник проти РФ» від 23.07.2009 (скарга N 8269/02) ЄСПЛ сформулював висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті рішення тільки для дотримання правового пуризму, оскільки рішення може бути скасоване лише з метою виправлення суттєвої помилки.

Тобто, враховуючи викладене та принципи ЄСПЛ визнання недопустимим доказом протоколу про адміністративне правопорушення з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Фільової Н.Д. залишити без задоволення.

Постанову судді Краснокутського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик