ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 Справа №607/7259/24

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського районного управління поліції в Тернопільській області ГУНП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №366707 від 19.03.2024, ОСОБА_1 19.03.2024року о 16 год 35 хв. в м.Тернополі по вул.Текстильна, 28ч біля торгового центру Подоляни вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції, а саме відмовився пройти в ІНФОРМАЦІЯ_2 для припинення правопорушення за ст.210, 210-1 КУпАП, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні правопорушення заперечив, зауваживши, що не заперечував, щодо поїздки у ІНФОРМАЦІЯ_2 , представив на місці працівникам поліції та ТЦК документи про навчання в аспірантурі, працівники ТЦК повідомили, що все гаразд, однак наполягали на затриманні. При чому, коли він намагався з?ясувати причину затримання, то до нього застосували фізичну силу.

Адвокат Бачинська Н.О. просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, з підстав зазначених у письмовому поясненні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення, оцінивши наявні докази по них, суд приходить до переконання про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, виходячи з наступного.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, положеннями ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Відповідно до коментаря даної статті, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторних законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної законної вимоги поліцейського.

З даної норми вбачається, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

Об?єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, суспільні відносини у сфері державного управління.

Об?єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов?язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв?язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Суб?єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини.

При цьому, злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На підтвердження провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: матеріали відео фіксації; протокол АЗ №164177 про адміністративне затримання від 19.03.2024; пояснення ОСОБА_1 від 19.03.2024; пояснення ОСОБА_3 від 19.03.2024; пояснення ОСОБА_4 від 19.03.2024; рапорти.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не заперечував щодо поїздки до відділу поліції для з?ясування обставин, намагався з?ясувати підстави затримання, але до нього застосували фізичну силу, заламали руки та посадили в машину без спеціальних розподільчих знаків, опору працівникам поліції не чинив. Натомість після зупинення його в м. Тернополі по вул. Текстильна, 18, що біля торгового центру «Подоляни» та ознайомлення із документами, працівник поліції повідомив, що він знаходиться в розшуку, після чого ОСОБА_1 повідомив працівників поліції усно та згодом описав в поясненні від 19.03.2024 року, що він навчається на денній формі у ТДПУ, та що отримав повістку про уточнення даних і вчасно з`явився в ТЦК 06.01.23 р. з документами які посвідчують особу та підтверджують право на відстрочку, також повідомив, що працівники ТЦК були у нього вдома 03.01.24 р. і він надав документ який підтверджує те що він навчається на денній формі у ТДПУ (а саме посвідчення аспіранта), наступного дня він звернувся в кабінет військового обліку ТДПУ, який продублював інформацію про його навчання у Збаразький ТЦК.

Для зміни облікових даних ОСОБА_1 , Тернопільський національний педагогічний університет ім. В. Гнатюка надіслав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , документи: повідомлення від 16.01.2024 року №71/40-040/ про завершення навчання (по наказу №738 від 21.10.2022 року про зарахування на магістратуру); повідомлення від 07.11.2023 року №2573 про зарахування на перший курс аспірантури (по наказу від 07.11.2023 року № 988).

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконання, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. В матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського.

Положення ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КпАП слід закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 185, п.1 ст.247, ст. 251, 252, 256, 260, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя В. М. Братасюк