Справа № 442/8811/23 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 33/811/67/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 29 листопада 2023 року, о 15 год. 25 хв., в м. Стебнику Дрогобицького району, Львівської області по вул. Трускавецькій, керував транспортним засобом марки «CHEVROLET-AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , з явно вираженими ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, не чітка мова, тремтіння пальців рук), продути в прилад алкотест «Драгер», а також проїхати в лікарню на медичне освідчення у встановленому законом порядку категорично відмовився.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, закрити провадження у справі.

Наголошує, що адміністративне стягнення, яке було застосоване до нього, не відповідає чинному законодавству, матеріалам та обставинам справи, порушує норми процесуального права.

Повідомляє, що місцевим судом не досліджено належним чином матеріали справи, окрім того наголошує, що він не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що працівниками поліції не дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вимірювальної техніки, не надано акт огляду, окрім того даний акт складено без огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та залучення свідків, а в огляді в медичному закладі йому відмовлено.

Звертає увагу, що акт огляду складений з порушеннями, оскільки в ньому не зазначено дати складання та відповідно до якого протоколу його складено, а працівниками поліції його автомобіль було зупинено безпідставно.

Також 19 січня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло доповнення до апеляційної скарги, в якому він зазначає, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, не дослідженого його заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

Наголошує, що працівники поліції безпідставно йому відмовили у проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, склали не правдивий акт огляду та направлення. Окрім того, в акті огляду відсутні підписи та відмітки про відмову від підпису, дата проведення огляду.

Звертає увагу, що він виявляв бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте працівниками поліції було відмовлено йому в цьому, також, протокол про адміністративне правопорушення складений у його відсутності, з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки йому не надано копію даного протоколу.

Зазначає, що працівниками поліції порушено вимоги ч. 2-5 ст. 266 КУпАП.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до п.п. 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В судовому засіданні Львівського апеляційного суду було досліджено відеозапис з місця події, долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу, дії працівників поліції після зупинки автомобіля, пропозицію, яку висловили працівники поліції, щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції не повідомлено водієві причини зупинки транспортного засобу відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а лише формально зазначено, що транспортний засіб рухався «від бардюра до бардюра» (що не підтверджується відеозаписом), після чого працівником поліції запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Не отримавши відповіді від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, патрульний відійшов від автомобіля, зробив фотознімки документів та повернувся до транспортного засобу, повторно висловив пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій ствердно зазначив «так» та попросив повернути йому документи. Патрульний поліцейський повернув технічний паспорт від транспортного засобу, не відреагувавши на згоду водія на проведення огляду та запропонував йому проїхати в медичний заклад і не дочекавшись відповіді від водія повідомив ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування транспортним засобом та що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після чого, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР України), ознайомлено водія з протоколом, де останній зазначив, що він здоровий, не п`яний.

Під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, водій повторно зазначив, що бажає проїхати в лікарню, на що працівник поліції спішно відповів водієві, що він вже відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та немає більше такого права.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, не вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, також апеляційний суд зазначає, що водій чітко повідомляв працівників поліції, що хоче пройти огляд в медичному закладі.

На переконання апеляційного суду, суддя місцевого суду передчасно прийшла до висновку, щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керувала транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з відповіді водія ОСОБА_1 не вбачається, що він висловлював відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, місцевим судом не дотримано вимог ст. 245, 280 КУпАП, не повно досліджено матеріали справи, оскільки зазначено у постанові (а.с. 23-24), що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чого не поставлено останньому у вину.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Як вбачається з відеозапису, працівниками поліції, не було зазначено, передбачену ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», причину зупинки транспортного засобу, тому апеляційний суд приходить до переконання, що працівниками патрульної поліції не було дотримано вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а автомобіль ОСОБА_1 було зупинено незаконно, в наслідок чого було порушено його права.

Окрім того, судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, після бойового поранення проходить службу у військові частині № НОМЕР_2 та безпідставно накладено судовий збір.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.