Дата документу 18.01.2024
Провадження № 3/334/60/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Коломаренко К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює ОТК Сервіс оператор набору, проживає за адресою АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (особисто)

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2023 року о 23 годині 32 хвилини в м. Запоріжжі, Дніпровському районі, вул. Кияшка, буд. 38, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонено, шляхом паркування. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 . порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

20.11.2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. В обґрунтування заяви зазначає, що транспортним засобом не керував, автомобіль стояв припаркований, також не було і зупинки транспортного засобу під його керуванням. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч.1 ст. 130 КУпАП та в п. 2.9а ПДР України.

16.01.2024 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає,що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8001963 від 24.10.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 за.ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Отже, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено фактів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які б давали право працівникам поліції здійснити зупинку транспортного засобу.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, автомобіль взагалі стояв припаркованим. Наполягав на тому, що від проходження огляду не відмовлявся.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить наступних висновків.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.

Згідно п. 2, п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, п. 7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №511258 від 24.10.2023, 23 жовтня 2023 року о 23 годині 32 хвилини в м. Запоріжжі, Дніпровському районі, вул. Кияшка, буд. 38, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонено, шляхом паркування. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 . порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окрім протоколу про адміністративні правопорушення, матеріали справи містять:

- рапорт поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП сердавнта поліції Владислава Хижняк, згідно якого 23.10.2023 року о 23-32 годині по вул. Кияшка, 38, було зупинено транспортний засіб «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з причини неосвітленого номерного знаку в темну пору доби. В ході спілкування з водієм, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвленням шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій на неодноразову вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку не реагував, та всіляко намагався уникнути проходження огляду за допомогою Alcotest Drager 6810, піти з місця події, та затягнути час для проходження огляду, внаслідок чого було прийнято рішення скласти на водія протокол за с. 130 КУпАП серії ААД №511258 та винести постанову за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Подія зафіксована на бодікамери №471558, 471547.

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвленням шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, та вказано, що огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводився у зв`язку з відмовою від проходження;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ОКЗзНПД» ЗОР, відповідно до якого ОСОБА_1 направляється на огляд до закладу охорони здоров`я у зв`язку виявленими ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвленням шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, та зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою;

- довідкою згідно бази даних «Адмінпрактика», а саме інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», згідно якої, громадянин ОСОБА_1 повторності за ст. 130 не має.

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.10.2023 року, згідно яких, він рухавня додому, коли до нього підійшли працівники поліції та попросили показати документи, що посвідчують особу. Такі документи були надані працівнику патрульної поліції, на що працівник відреагував агресивно та змушував бути на одному місці. ОСОБА_1 сказав, що згідно Конституції України ніхто не має права заборонити громадянину України пере двигатися по території України, на що працівник патрульної поліції став тримати його руками та не давати вільного пересування. На вимогу працівника патрульної поліції він повернувся та побачив позаду себе ще один екіпаж. Чогось працівники патрульної поліції вирішили, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі з вимкненою підсвіткою номера, але докази цього правопорушення не надав, потім сказали, що не працює стоп-сигнал, але автомобіль не рухався і ОСОБА_1 на ньому не пересувався, ніякі доказі не пред`явили.

- відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

В судовому засіданні були досліджені відеоматеріали, а саме записи нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано рух транспортного засобу, його зупинку, спілкування ОСОБА_1 зі співробітниками поліції, повідомлення водію працівниками поліції про наявні ознаки алкогольного сп`яніння, неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, роз`яснення прав особи, зокрема і права відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, наслідків встановлення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, а також наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відмова водія від огляду, складання протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення водія з його змістом, пропозиція підписати протокол.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, суд дійшов висновку, що його вина цілком доведена. Факт керування транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафіксовані відповідними належними доказами, які узгоджуються між собою, та жодним чином не спростовані.

Згідно довідки (а.с.6), ОСОБА_2 має правовий статус спеціального суб`єкта - водія, що підтверджується наявністю посвідченням водія НОМЕР_2 від 12.08.2016 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п.1.3.ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно відеозапису, долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зафіксовано рух транспортного засобу «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупиняється обабіч дороги та до якого підходить співробітник поліції, а з водійського місця виходить особа, яка в подальшому встановлена як ОСОБА_1 , та відкриває багажник. З відеозаписів, здійснених на нагрудні камери співробітників поліції встановлено наступні обставини: 24.10.2023 року в 23:32:10 співробітники патрульної поліції повідомили ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, запропонували надати документи, які посвідчують особу та які підтверджують право керування транспортними засобами, на що ОСОБА_1 повідомив, що співробітники поліції його не зупиняли, він вважає себе пішоходом, пояснивши, що він «зупинився, припаркувався, просто гуляє з другом, взяв свої речі і пішов» (час запису 23:33:37 23:34:02), надав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (23:34:24). В ході спілкування з водієм, співробітники поліції повідомляють йому про наявність підстав вважати, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у нетверезому стані та пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (23:36:25), на що ОСОБА_1 , зазначаючи, що «це так не працює», вимагає у співробітників патрульної поліції надати докази керування ним транспортним засобом, підстави зупинки його транспортного засобу, намагається піти в невідомому напрямку. Після того, як ОСОБА_1 не вдалося піти, він вимагає працівників поліції пред`явити докази порушення ним ПДР. В ході спілкування з ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції роз`яснено про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, перелічено які саме ознаки виявлено (23:57:40-23:57:44) та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу (23:58:35-23:59:42), після чого ОСОБА_1 , заперечуючи факт керування транспортним засобом, наполягає на перегляді відео, яке підтверджує факт керування ним транспортним засобом (00:02:47-00:17:04). Після перегляду відеозапису, на якому зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівники патрульної поліції повторно роз`яснюють про виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , перелічують їх та повторно пропонують водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснюють наслідки відмови від проходження огляду та наслідки затягування часу з метою уникнення відповідальності (00:17:35 00:19:00), на що ОСОБА_1 зазначає, що він погоджується пройти огляд на законній підставі, проте зазначає, що відсутні підстави для його огляду. Після цього, протягом 9 хвилин співробітники патрульної поліції повторно неодноразово (4 рази) пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння (00:19:16-00:27:47), роз`яснюючи наслідки відмови від проходження огляду та затягування часу з метою уникнення відповідальності, проте ОСОБА_1 ігнорує законні вимоги співробітників поліції, зазначаючи про відсутність, на його думку, законної підстави для проходження огляду.

Така поведінка ОСОБА_1 вказує на те, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював активні, свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду у повному обсязі, та, як наслідок, уникнути відповідальності.

Отже, у суду не виникає сумнівів щодо свідомої відмови з боку водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Суд також враховує, що оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення фактично відбувалось з 00:33:34 до 01:44:00, проте протягом вказаного часу ОСОБА_1 дій, які б свідчили про його дійсне і свідоме бажання пройти огляд на стан сп`яніння, не вчинив.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо відсутності підтверджень, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений співробітниками поліції, суд доходить висновку про неспроможність таких доводів з огляду на досліджений в судовому засіданні відеозапис обставин події та спілкування ОСОБА_1 зі співробітниками поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також обставинами, які встановлені в ході розгляду адміністративної справи № 334/9932/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зокрема, що: «Доводи позивача про те, що він не керував автомобілем, а працівники поліції під`їхали до його ТЗ який стояв на узбіччі, і з якого він доставав речі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовані наданим представником поліції відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери працівника поліції на до яких зафіксовано, що 23.10.2023 працівники поліції їхали за автомобілем «HONDA ACCORD д.н.з. НОМЕР_1 , який був зупинений, з водійського місяця вийшов водій ОСОБА_1 , з пасажирського місця вийшов інший чоловік, які при наближенні працівників поліції почали відкривати багажник та доставати звідти речі. Після зупинки працівник поліції представився, повідомив про здійснення відеофіксації та повідомив позивача про підставу зупинки - зокрема керування транспортним засобом з номерним знаком, що не освітлювався, і який поліцейський не зміг побачити з відстані 20 метрів».

Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмова його пройти огляд на стан сп`яніння у визначений законом спосіб, тобто судом встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді справи не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для закриття провадження у справі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення суд, дотримуючись вимог ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та накладає стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Коломаренко К. А.