Справа № 145/2209/23
Провадження № 33/801/94/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 155-1 КпАП України,

встановив:

Постановою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 статті 155-1 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.

Так, за змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона порушила порядок проведення розрахунків, передбачений п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зокрема, під час продажу підакцизного товару видано невідповідний розрахунковий документ.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 155-1 КпАП України.

Не погодившись із судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 254, 256 КпАП України, у ньому не розкрита суть адміністративного правопорушення, оскільки у ньому відсутня інформація про її дії, що слугували підставою для складання цього протоколу; про сам документ «невідповідної» форми; про те, які розрахункові операції проведені/не проведені і на яку суму; про найменування підакцизних товарів у розрахунковому документі; та докази фіксації (відео, фото) винесення цього невідповідного документа.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах викладених у ній і просила задовольнити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Положення ст. 7 КпАП України передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КпАП України передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КпАП України уповноважені на те посадові особи органів державної податкової служби, крім іншого, складають протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 155-1 КпАП України.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

П. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України, встановлено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Ч. 1 ст. 128 ГК України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Ст. 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно п.1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Частина 1 статті 155-1 КпАП України встановлює відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КпАП України.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення місцевий суд виходив з даних, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення №993 від 24 листопада 2023 року, згідно з яким 24.11.2023 о 11 го 53 хв при проведенні фактичної перевірки магазину ФОП ОСОБА_1 , який розташований за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 вчинила порушення порядку проведення розрахунків, а саме при продажу підакцизних товарів видано невідповідний розрахунковий документ, чим порушено ст. 3 п. п. 1, 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»

- акту (довідки) фактичної перевірки від 24 листопада 2023 року, із якого вбачається, що при проведенні перевірки магазину по АДРЕСА_1 , належного ФОП ОСОБА_1 встановлено, що здійснюються розрахункові операції без формування та роздрукування відповідних розрахункових документів, зокрема, при проведенні розрахункових операцій під час продажу міцних алкогольних напоїв, що маркуються марками акцизного податку у фіскальних касових чеках відсутні обов`язкові реквізити штриховий код (серія) та номер марки акцизного податку. Перша розрахункова операція із вказаним порушенням проведена 10.09.2022 року на суму 125 грн, наступні розрахункові операції з цим же порушенням на суму 10 569 грн.

Акт фактичної перевірки містить пояснення ОСОБА_1 по суті порушення, які полягають в тому, що касовий апарат був нібито несправний, в зв`язку з чим не в кожному чеку відображався номер (код) акцизної марки, як того вимагає закон.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що перший розрахунковий документ з відповідним порушенням виданий в травні 2023 року, тоді як перевірку проведено аж у листопаді 2023 року, через 6 місяців, тобто впродовж зазначеного часу ОСОБА_3 мала можливість виявити відповідну несправність і усунути її шляхом звернення до сервісного центру, що зроблено нею лише після притягнення до адміністративної відповідальності.

Довод,и викладені в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення, а у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КпАП України, є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг; порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків при здійсненні операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 1 коментованої статті можуть бути особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснюють розрахункові операції, а також посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст.155-1 КпАП України.

Оскільки матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155- КпАП України, акт перевірки від 24.11.2023 року, що узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КпАП України.

Згідно із ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував характер вчиненого нею правопорушення, ступінь вини, її особу, майновий стан та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн., яке є достатнім для виправлення останньої, а також запобіганню вчинення нею, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.

Порушень вимог КпАП України які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 155-1 КпАП України, а відтак постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 155-1 КпАП України,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник