ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/7384/23 Суддя суду 1 інстанції: Даниленко Т.П.
Провадження №: 33/818/1345/24 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , без участі його захисника ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №605541 від 12.08.2023 водій ОСОБА_2 12.08.2023 о 09 год 37 хв за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, на шосе Полтавському 202/1, керував транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA д.н.з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» Alkotest 7510 ARLM-0314 на місці зупинки транспортного засобу. Результатом огляду було встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,37 % проміле, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України. З результатами огляду згоден.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються сукупністю зібраних по справі та досліджених судом доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД18 №605541 від 12.08.2023, складеного стосовно ОСОБА_2 , яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП як щодо змісту, так і щодо форми;

- актом огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що у водія ОСОБА_2 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю с порожнини роту. Огляд на стан сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» Alkotest 6820 ARLМ 0314, результат огляду на стан сп`яніння 0,37 % проба позитивна, в графі «з результатами згоден» наявний особистий підпис ОСОБА_2 ;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, який він пройшов;

- результатами тесту за допомогою газоаналізатора «Drager» Alkotest 6820 (прилад ARLМ 0314, тест №383) від 12.08.2023;

- рапортом інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП в Х/о ДПП старшого лейтенанта поліції Водоп`янова К. від 12.08.2023, з якого вбачається, що водій ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, з результатом тесту погодився, від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, водія відсторонено від керування транспортним засобом;

- розпискою ОСОБА_4 від 12.08.2023 про зобов`язання взяти керування у ОСОБА_2 транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA д.н.з НОМЕР_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024р., постанову Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2024р. скасувати та справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт стверджує, що працівниками поліції не було належним чином роз`яснено і забезпечено ОСОБА_2 право на адвоката та право на мовчання, та, окрім того, немає документального підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 .

Пропущення строків подання апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції в порушення норм ч.1 ст.285 КУпАП йому та його підзахисному не було вручено (надіслано) постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності та її захисник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені повісткою від 22.08.2024, причину неявки суду не повідомили, жодних клопотань до суду не надійшло.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд завчасно повідомляв ОСОБА_2 та його захисника про дату, час і місце судового засідання. При розгляді справ даної категорії явка учасників при апеляційному перегляді не є обов`язковою.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи.

Виходячи з цього судом апеляційної інстанції прийнято рішення про розгляд справи за відсутності правопорушника чи його захисника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п.8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції встановив, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 складені уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_2 12.08.2023 о 09 год 37 хв за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, на шосе Полтавському 202/1, керував транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA д.н.з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» Alkotest 7510 ARLM-0314 на місці зупинки транспортного засобу. Результатом огляду було встановлено, що вміст алкоголю складав 0,37 % проміле, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України. З результатами огляду був згоден.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 працівниками поліції не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на адвоката та право на мовчання, та що посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на ст.268 КУпАП не усуває даного факту, не може свідчити про наявність правопорушення в діях поліцейських, тому що обов`язкова участь захисника при огляді не передбачена імперативною нормою, що не позбавляє можливості правопорушника звернутися за допомогою до адвоката.

Що стосується доводів апелянта про відсутність документального підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 працівниками поліції, то до цього суд апеляційної інстанції ставиться критично, зокрема зважаючи на долучені до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №605541 від 12.08.2023 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 12.08.2023 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які складені у повній відповідності до чинних правових норм.

Окрім того, з відеоматеріалів, долучених до справи, вбачається, що ОСОБА_2 добровільно пройшов драгер-тест на виявлення стану алкогольного сп`яніння та повністю погодився з результатами, не виявивши жодних заперечень, обурення, пояснень чи клопотань.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого нею правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає такими, що не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності та відповідають вимогам ст.251 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21.01.1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення правопорушника в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечними для суспільства та становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, - задовольнити, поновивши вказаний строк.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 22 07 2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 чт.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило