Справа № 175/1128/24
Провадження № 3/175/540/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М. в смт. Слобожанське розглянувши матеріали, що надійшли з Державного Агентства Меліорації та рибного господарства України Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого: АДРЕСА_1 , пенсіонер,

за ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов протокол № 048477, згідно якого 27 грудня 2023 року приблизно о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись на р. Самарі, поблизу м. Підгородне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, ловив рибу забороненими знаряддями лову трійником із з грузом «Драч». Лов здійснював з берегу методом багріння. Виловлена риба: карась 18 шт., загальною вагою 4 кг.. Цими діями наніс шкоду на суму 28 458,00 грн. Риба повернута в природнє середовище. Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте надав свої пояснення в яких зазначив наступне. 27.12.2023 року, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 , займався рибною ловлею на р. Самара, неподалік міста Підгородного Дніпровського району Дніпропетровської області. Враховуючи сезонність та неактивність карася, вони здійснювали ловлю риби на дозволене знаряддя лову, а саме мормишку літню (блешня) з одним гачком, в народі їх називають овсинка та крапелька в залежності від форми. Враховуючи особливості ловлі карася в прохолодну пору року, який стоїть на самому дні водойма, мормишка протягується по дну легкими посмикуваннями, на які карась реагує та клює. При цьому в залежності від рельєфу дна водойма, мормишка часто зачіпається за коріння підводних рослин та інші нерівності дна і обривається, тощо.

Також ОСОБА_1 зазначив, що пояснення він надав під диктовку працівника рибоохоронного патруля, який показав йому де розписатися та сказав, що іншу частину документа заповнить вже без них, самостійно, щоб не гаяти їх час. Крім того, інспектор сказав, щоб вони не хвилювалися, це суто формальність, оскільки у них також є план, та додав, що нікуди йти не потрібно, оскільки навіть суду по його справі не буде.

Після виклику до суду, та ознайомлення адвокатом Мухи С.Г. з матеріалами справи, він встановив, що йому інкримінується адміністративне правопорушення, якого він не вчиняв, жодного збитку державі не завдавав. Вся піймана ним риба була живою та не мала жодних пошкоджень, притаманних під час ловлі риби на драг, що спростовує будь-які доводи того, що вони ловили у заборонений спосіб. З огляду на викладене, винним себе в інкримінованому правопорушенні не визнав та просив закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Муха С.С. в судовому засіданні підтримав своє клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.85 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Керуючись ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, а також іншими документами.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №048477 від 27.12.2023, складеного заступником начальника відділу охорони водних біоресурсів «рибоохоронний патруль» ОСОБА_3 , громадянин ОСОБА_1 обвинувачується у порушенні п.п. 1 п. 2 та п.п. 8 п. 1 розділу 4 Правил любительського і спортивного рибальства, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.85 КУпАП.

У відповідності до ч. 4 ст. 85 КУпАП адміністративна відповідальність виникає у разі грубого порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Підпунктом 1 п. 2 розділу 4 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 року № 19, забороняється добування (вилов) такими способами як багріння.

Підпунктом 8 п. 1 розділу 4 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 року № 19, забороняється добування (вилов) такими знаряддями одинарними з`єднаними між собою, подвійними і потрійними гачками без блешні, природної або штучної принади.

Представник ОСОБА_1 адвокат Муха С.С. в своєму клопотанні звертає увагу на те, що гр. ОСОБА_1 обвинувачують у порушенні правил любительського та спортивного рибальства, а саме вилову риби за допомогою такого знаряддя лову як «Драч», шляхом багріння, проте, законодавчо таке визначення знаряддя лову як «Драч» відсутнє.

Натомість, наданий адміністративний матеріал не містить повного та детального опису вилученого знаряддя лову риби, що унеможливлює його віднесення до типу «Драч», який характеризується наявністю обов`язкових, притаманних саме йому ознак, матеріалами справи не доведено, що навіть вилучені знаряддя лову риби (блешня) є забороненими та відносяться до типу «Драч».

Крім того, характерними ознаками застосування знаряддя лову «драч» є наявність на рибі механічних пошкоджень (порізів) зовнішніх покривів від багріння (проколу).

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу 1 Правил любительського і спортивного рибальства, багріння - це спосіб добування (вилову) водних біоресурсів із застосуванням гачкових знарядь рибальства, шляхом захоплення (утримання) водних біоресурсів гачком за будь-які частини тіла окрім ротової порожнини.

Проте, наданий адміністративний матеріал не містить жодних фото/відео доказів того, що риба мала будь-які пошкодження зовнішнього покриву, що в своїй сукупності спростовує наведені у протоколі припущення співробітника рибоохоронного патруля щодо того, що риба була виловлена в незаконний спосіб шляхом багріння, оскільки за вказаних у протоколі обставин риба була б поранена.

В тому числі про відсутність будь-яких пошкоджень на рибі говорять також самі дії працівників рибоохоронного патруля з уловом, які відпустили усю пійману рибу у водойму.

Таким чином, відпустивши живу та неушкоджену рибу у її природне середовище, без надання доказів її пошкоджень внаслідок забороненого лову риби на «Драч», спростовуються будь-які твердження співробітника рибоохоронного патруля про порушення гр. ОСОБА_1 Правил любительського і спортивного рибальства та доводить відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

згідно ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. 251 КУпАП).

При цьому суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення разом з додатками фактично є формою обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідно на нього розповсюджується дія ст.62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Статтею 62 Конституції України передбачено принцип презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись cт. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто - норми кримінального процесуального законодавства.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності такт ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумнім є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

В тому числі, як зазначено в правовій позиції Верховного суду сформованій у постанові від 08.07.2020 року справа № 177/525/17, де розглядаючи питання правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, Верховний Суд відмітив, що сам факт визнання особою вини у вчиненні правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів вини такої особи.

Отже, враховуючи вищезазначене, та те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 85 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Бойко О.М.

Постанова набрала чинності _____________________ року.