Справа№464/1831/24
пр.№ 3/464/873/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Горбань О.Ю., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кінаша З.Ф., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Киришко О.В., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла від ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, працюючого оператором ОККО, проживаючого АДРЕСА_1 , ІПН невідомий,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АА №151758 від 26.02.2024, ОСОБА_1 26 лютого 2024 року о 15.00 год. в квартирі АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство фізичного, економічного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував, штовхав, не оплачує комунальні послуги, кричав, забирав ключі від квартири.

Особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст.268 КУпАП й зміст ст.63 Конституції України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі заперечив. Зазначив, що останнім часом між ним та дружиною виникають конфлікти з приводу нерухомого майна. 26.02.2024 між ними виник черговий конфлікт через ключі від квартири, які дружина у нього забрала, він спокійно просив її повернути ключі, однак остання їх не повертала. З його боку жодних протиправних дій не було, він не кричав, не застосовував до дружини фізичної сили, лише вихопив з її руки свої ключі від квартири. З незрозумілих причин дружина викликала працівників поліції, які склали на нього протокол. Категорично заперечив щодо вчинення відносно дружини дій, спрямованих на заподіяння будь-якої шкоди для останньої. Наполягає, що не наносив будь-яких тілесних ушкоджень дружині. Крім цього, вказує на те, що дружина відмовилась від написання заяви про вчинення домашнього насильства, а працівники поліції помилково прийшли до помилкового висновку щодо складання протоколу відносно нього. Вважає, що в його діях немає складу правопорушення, яке йому інкримінують, надав відео, зняте на його телефон в момент конфлікту з дружиною, яке спростовує твердження потерпілої, просить закрити провадження у справі.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Кінаш З.Ф., який на підставі доручення для надання безоплатної правової допомоги № 017/03.1/2720 від 26.03.2024, підтримав пояснення свого підзахисного. Додатково пояснив, що дійсно між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 існують непорозуміння з приводу квартири. Зазначив, що після подання потерпілою заяви про розірвання шлюбу, між подружжям виникають сварки, ОСОБА_2 зняла ОСОБА_1 з реєстрації, наполягає на тому, щоб ОСОБА_1 забрав свої речі та йшов проживати в іншу квартиру, котру він придбав без її відома під час шлюбу. Просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що останнім часом відносини з ОСОБА_1 погіршились, будь-яке спілкування відразу набуває конфліктного окрасу. Дійсно 26.02.2024 вона знайшла ключі від квартири та запитувала в ОСОБА_1 від якої квартири ці ключі. Однак ОСОБА_1 почав виривати з її руки ключі, спричинивши при цьому їй тілесні ушкодження. Надала фотографії травмованого пальця. Стверджує, що ОСОБА_1 , незважаючи на її прохання надати їй спокій, продовжує приходити в квартиру на АДРЕСА_3 , користується ванною, кухнею, хоча не сплачує комунальні послуги. Зазначила, що ОСОБА_1 має іншу квартиру, в якій може проживати окремо від неї, вона не хоче і фізично не може спільно з ним проживати, просить щоб він забрав свої речі та дав їй спокій. Вказала, що поява в її квартирі колишнього чоловіка спричиняє у неї стресові ситуації, що для неї протипоказано. Підтвердила, що відмовилась від написання заяви в поліцію на неправомірні дії ОСОБА_1 .

Представник потерпілої адвокат Киришко О.В., яка діє на підставі ордеру АС № 1088769, підтримала пояснення потерпілої. Додатково пояснила, що дійсно між сторонами останнім часом виникають непорозуміння і конфлікти з приводу їх спільного проживання та з приводу нерухомого майна, яке набуте в шлюбі. Стверджує, що позиція потерпілої полягає в тому, що вона лише хоче проживати окремо в своїй квартирі на АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 створює їй дискомфортні умови проживання.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, його захисника, потерпілої, її представника, дослідивши матеріали, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №151758 від 26.02.2024, ОСОБА_1 26 лютого 2024 року о 15.00 год. в квартирі АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство фізичного, економічного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував, штовхав, не оплачує комунальні послуги, кричав, забирав ключі від квартири, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву».

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На переконання суду, обов`язок довести наявність ознак домашнього насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративні правопорушення, долучені до них матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував до потерпілої ОСОБА_2 домашнє насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілій. Наданий ОСОБА_1 відеозапис спростовує вчинення ним домашнього насильства.

Надані потерпілою фотознімки з пораненим пальцем суд не може розцінювати як доказ спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, оскільки про такі ушкодження не зафіксовано працівниками поліції у протоколі про адмінправопорушення, їх походження та час спричинення невідомі. Крім цього, як зазначено у рапорті поліцейського, потерпіла відмовилась від написання заяви про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно неї.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зокрема, у протоколі про адміністративні правопорушення не зазначено наслідки неправомірних дій правопорушника. До матеріалів не долучено будь-яких доказів, відеозаписів того, що ОСОБА_1 дійсно вчиняв будь-які дії фізичного, економічного чи психологічного характеру, пов`язані з домашнім насильством відносно дружини, відсутні також і свідки зазначеної події.

Отже, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 навмисно вчинив дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 . При цьому, він категорично заперечив свою вину.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вважати дії останнього такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд не може.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного, економічного чи фізичного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, беручи до уваги наявність у цій справі обґрунтованих сумнівів у винуватості ОСОБА_1 , та керуючись конституційним принципом про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України), суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а наявність конфліктної ситуації на підґрунті особистих непорозумінь між подружжям не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, з врахуванням положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 245, 247, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.Ю.Горбань