Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/28/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Терновенко А. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано виннуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ст.185 ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу 17000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн,

за участю:

захисника Розборського В.В.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2023 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 17.09.2023 року о 01 год. 10 хв. в с. Йосипівка, Благовіщенської ОТГ, керував автомобілем ВАЗ -2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітке мовлення, не стійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотстера Драгер чи в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Крім цього, ОСОБА_1 17.09.2023 року о 01 год. 11 хв. в с. Йосипівка, Благовіщенської ОТГ, будучи в стані алкогольного сп`яніння вчинив злісну непокору працівнику правоохоронного органу, яка виконувала службові функції, яка виразилась в намаганні розпочати бійку, в нецензурній лайці, намаганні залишити місце зупинки автомобіля.

Крім цього, ОСОБА_1 17.09.2023 року о 01 год. 11 хв. в с. Йосипівка, Благовіщенської ОТГ, будучи в стані алкогольного сп`яніння не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здіснив за допомогою проблискового маячка та звукового сигналу, чим порушив п.п.2.4,8.9 ПДР.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.185 ч. 1 , ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що підстав стверджувати, що він перебував під час подій зазначених у постанові в стані алкогольного сп`яніння, а всі такі твердження зазначенні в постанові є суб`єктивною думкою поліцейських та суду.

Сам ОСОБА_1 стверджує, що не вживав в той день алкогольних напоїв, і під їх дією в той час не був, а іншого судом не встановлено.

Фактично протокол працівниками поліції складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Крім того, суддя в постанові вказала, що « ОСОБА_1 намагався уникнути переслідування та намагався сховатися на території власного домоволодіння. Затримання особи без відповідного дозволу суду під час її переслідування є законними тоді коли її дії з переслідування були безперервними, суцільними та істотно не припинилися в часі, тому на думку суду працівники поліції діяли в спосіб, передбачений Наказом МВС України №357 від 27.04.2020року.»

Апелянт та його захисник стверджували, що фактичне затримання особи відбулось на території домоволодіння ОСОБА_1 , про що свідчать і відеозапис, наданий захисником. При цьому вважає, що будь-яких законних підстав проникати на територію домоволодіння ОСОБА_1 у працівників поліції не було.

Крім того, суд зазначає, що: « в подальшому згідно із відеозаписами, ОСОБА_1 свідомо відмовився виконувати неодноразово заявлені вимоги працівників правоохоронних органів. При цьому ОСОБА_1 вживав до працівників поліції нецензурну лексику, погрожував, чинив опір.»

Стаття 185 КУпАП має наступну диспозицію:

Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Іншого тлумачення дана норма права не має. ОСОБА_1 після того як був незаконно затриманий на території домоволодіння працівниками поліції, тільки вийшовши з авто був відразу повалений на землю, до нього були застосовано фізичну силу та спецзасіб кайданки.

Будь-яких підстав застосовувати заходи фізичного впливу та спецзасоби на території домоволодіння не було.

Під час затримання йому було нанесено тілесні ушкодження серед яких і тріщина кістки лівої нижньої кінцівки. Медичні документи були надані суду під час судового засідання.

Що стосується твердження суду, що «При цьому ОСОБА_1 вживав до працівників поліції нецензурну лексику, погрожував», то вищевказані дії мають іншу кваліфікацію яка передбачена не лише КУпАП але й КК України, однак за вказаними фактами протоколи про вчинення адміністративного правопорушення складені не були, відомості до ЄРДР не вносились, тому апелянт вважає, що суд вийшов за межі адміністративної справи.

В матеріалах адміністративної справи наявний рапорт про те, що невідомі особи повідомили про наявність в авто п`яних осіб. Однак, в ході складання адміністративних матеріалів такі особи встановленні не були, тому опитати їх в суді не виявилось можливим.

Жодний з працівників поліції не зазначив підставу для зупинки порушення ОСОБА_1 правил перебування на вулиці під час комендантської години, однак суд під час допиту постійно наголошував, що ОСОБА_1 порушив такі правила, що і було підставою для його зупинки. А ліки необхідно було не доставляти для дружини, а викликати швидку допомогу.

З наведеного апелянт вважає, що суд в даному випадку також вийшов за межі розгляду справи.

Крім того апелянт зауважує, що фактично поліцейські ухилилися від проведення безперервної зйомки та зняли той проміжок часу, який їм був вигідний, та щоб у ньому не був зафіксований факт незаконного проникнення на територію домоволодіння.

Таким чином, постанова районного суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Розборського В.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлені такі обставини.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення водієм зазначеного пункту Правил дорожнього руху тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2023 року поліцейським СРПП СПД №2 (м.Благовіщенськ) капралом поліції Поліщуком Є.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №049776, згідно якого 19 вересня 2023 року о 01год. 10 хв. в с. Йосипівка по вул. Шевченка біля будинку 103, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів. Від проходження тесту для встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alkotest Drager 6810 та в умоваж закладу охорони здоров`я відмовився. Від керування транспортни засобом відсторонений шляхом поредачи тверезому водію.

Письмових пояснень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне порушення або окремим документом не надав. Від підпису протоколу також відмовився.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозаписи, які містяться на оптичному носію інформації.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується сукупністю доказів, що є у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, змістом відеозапису доданого до протоколу.

Зазначені докази підлягають оцінці судом, який розглядає справу та можуть бути спростовані чи заперечені заінтересованою особою в ході її розгляду у відповідності до приписів ст.252 та ч.1 ст. 267 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить закрити провадження по справі за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, проте, фактично не заперечує та не оспорює фактичні дані викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані на відеозаписі.

Зокрема, апелянт не заперечує обставини щодо керування ним транспортним засобом та його відмови від проходження на вимогу поліцейського огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Більш того, ОСОБА_1 не заперечує визнання його винуватим за ч.1 ст.122-2 КУпАП (не виконання законної вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу).

Так, відповідно до протоколу серії АДД № 546902 від 17 вересня 2023 року про адміністративне правопорушення складеного поліцейським СРПП СПД №2 (м.Благовіщенськ) капралом поліції Поліщуком Є.В., убачається, що 17 вересня 2023 року о 01 год. 11 хв. в с. Йосипівка, вул. Шевченка біля буд.103, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здіснив за допомогою проблискового маячка та звукового сигналу на службовому автомобілі, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху.

Письмових пояснень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення або окремим документом також не надав. Від підпису протоколу відмовився.

Крім того, з протоколу серії ВАБ № 929855 від 17 вересня 2023 року убачається, що гр. ОСОБА_1 17.09.2023 року о 01 год. 11 хв. в с. Йосипівка Благовіщенської ОТГ, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при виконанні ними службових обов`язків, яка виразилась в намаганні розпочати бійку, в нецензурній лайці, намаганні залишити місце зупинки автомобіля, поводився зухвало.

ОСОБА_1 письмових пояснень у протоколі про адміністративне порушення або окремим документом не надав. Від підпису протоколу також відмовився.

До протоколу долучений працівниками поліції протокол серії АЗ № 168396 про адміністративне затримання гр. ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та його захисник в судовому засіданні апеляційного суду, наголошували, що працівники поліції не зазначили підставу для зупинки порушення ОСОБА_1 правил перебування на вулиці під час комендантської години.

Проте, законність його зупинки доводиться письмовими доказами у справі. Зокрема, з рапорту, який знаходиться у матеріалах справи убачається, що 17 вересня 2023 року о 00 год. 42 хв. на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що в с. Йосипівка невідома особа на автомобілі ВАЗ 2101 або ВАЗ 2106 за кермом у нетверезому стані.

Таким чином, працівники поліції з метою перевірки даного повідомлення мали законні підстави для зупинки транспортного засобу зазначеного у повідомленні. Більш того, перебування особи, його пересування на транспортному засобу під час комендантського години є безумовною підставою для зупинки такого транспортного засобу та перевірки підстав знаходження осіб на вулиці на час дії цих обмежень.

Апеляційний суд вважає доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, на дослідженому відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського убачаються обставини, зазначені поліцейськими у протоколах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 : №049776; № 929855; №546902 від 17.09.2023 року.

Зокрема зафіксовано перслідування працівниками поліції з увімкненими проблисковими маячками, синього та червоного кольору, автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 . Як встановлено у подальшому за кермом даного транспортного засобу перебував гр. ОСОБА_1 . Також зафіксовано його злісна непокора законних вимог поліцейських, намагання зникнути з місця зупинки транспортного засобу. Зухвала поведінка під час спілкування з працівниками поліції. Нецензурні висловлювання у бік працівників поліції, погрози, тощо.

З наданого відеозапису також убачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Незважаючи на апеляційні доводи про те, що відеозапис у матеріалах справи не є безперервний, об`єктивним є те, що він відображає всі обставини події, які відбулись 17 вересня 2023 за участі ОСОБА_1 , а отже є доказом у розумінні приписів ст. 251 КУпАП.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що затримання ОСОБА_1 відбулось на території його домоволодіння не підтверджується матеріалами справи. Зокрема, з відеозапису убачається, що територія домоволодіння, біля якого зупинився автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , не має чітко відокремлених меж (паркану, в`їзних воріт, тощо), а тому об`єктивних даних про те, що працівники поліції здійснили його затримання на території його домоволодіння немає.

Також не приймаються апеляційні доводи про те, що нібито під час затримання ОСОБА_1 було нанесено тілесні ушкодження, серед яких і тріщина кістки лівої нижньої кінцівки, оскільки дана обставина не є предметом розгляду по даній справі та не спростовує правильність висновків суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Більш того, немає підстав вважати, що дані тілесні ушкодження є наслідком затримання ОСОБА_1 працівниками поліції саме 17 вересня 2023 року.

В апеляційній скарзі містяться також інші твердження апелянта, які не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення в цій справі.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушень, передбачених, ст.185 ч. 1, ст. 130 КУпАП не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даних адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ст.185 ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої та достатньої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33, 36 КУпАП, та буде сприяти дотримання особою встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Враховуючи наведене, постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2023 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2, ст.185 ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко