ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/109/24Головуючий у 1-й інстанції Галіян І.М.
Провадження № 33/817/356/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.4 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка І.Я. на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130 ч.4 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Як визнав суд, 18.02.2024 року близько 00 год. 30 хв., на автодорозі Н18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль кілометр 34+900 метрів, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки PEUGEOT 308SW державний номерний знак НОМЕР_1 , не будучи уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку та дорожнє покриття, внаслідок чого допустив з`їзд транспортного засобу в кювет та зіткнення з металевою конструкцією вуличного ліхтаря в результаті чого транспортний засіб та металева конструкція отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п2.3 (б), п.12.1 ПДР України (Справа №603/111/24). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, 18.02.2024 року близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_1 , будучи учасником вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, не дочекавшись та не повідомивши поліцію, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10 (А) ПДР України (Справа №603/110/23). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Також, 18.02.2024 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_1 , будучи учасником вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та залишивши місце ДТП не дочекавшись та не повідомивши поліцію, вживав алкогольні напої, а саме горілку не дочекавшись приїзду працівників поліції та проведення медичного огляду у встановленому законом порядку. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та в медичному закладі відмовився (Справа №603/109/24). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 (Є) ПДР України чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Андрусенко І.Я. вказує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення порушив вимоги матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Зазначає, що сторона захисту з обставинами викладеними у протоколах за ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 не погоджується, оскільки ОСОБА_1 винним у вчиненні даних правопорушень себе не визнає.

Апелянт посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема: факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; відомостей про потерпілого, якому завдана шкода та про розмір вказаної шкоди; даних про пошкодження будь-яких транспортних засобів чи іншого майна.

Вважає, що фотозображення, які містять в матеріалах справи, є неналежними та недопустимими доказами, оскільки такі не містять прив`язки до часу, дати та місцевості, відсутня інформація за допомогою якого технічного засобу здійснено дані фотографії.

Апелянт заперечує і факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення за ст122-4 КУпАП, так як останній не вчинення ДТП.

Захисник переконаний, що сам факт визнання особою вини у порушенні КУпАП не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, апелянт вказує, що із відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці чи в медичному закладі, ОСОБА_1 відповів, що може пройти. (час відеозапису 14.год 23 хв.) В подальшому (час відеозапису 14 год. 40 хв.) поліцейський запитав ОСОБА_1 чи він проїде в медичний заклад для проходження огляду, після чого ОСОБА_1 відповів, що не буде їхати, а тому, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу і він відмовився, оскільки останній не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Також вказує на те, що у протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був учасником ДТП.

Звертає увагу суду, що викладена фабула адмінправопорушення в протоколі не відображає суті правопорушення згідно диспозиції ч.4 ст.130 КУпАП.

Просить скасувати постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання апелянт адвокат Андрусенко І.Я. та особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які належним чином були повідомлені апеляційним судом про дату, час та місце судового розгляду, повторно не з`явилися. Одночасно, адвокат Андрусенко І.Я. подав до апеляційного суду заяву, відповідно до якої, за узгодженої позиції із своїм підзахисним, просить проводити апеляційний розгляд без їх участі.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження, в адресу Монастириського районного суду Тернопільської області 20 лютого 2024 року надійшли матеріали про адміністративні правопорушення за ст. 122-4, ст. 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Склад зазначених адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 , зафіксований трьома протоколами про адміністративне правопорушення, за якими сформовано адміністративні справи за наступними номерами: №603/109/24 (провадження 3/603/77/2024); №603/110/24 (провадження № 3/603/78/2024); №603/111/24 (провадження 3/603/79/2024).

Враховуючи те, що справи одночасно розглядаються одним і тим же органом та керуючись ст. 36 КУпАП, суд визнав необхідним об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення, присвоївши єдиний номер №603/109/24.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених як ст.ст.122-4, 124 КУпАП, так і ст.130 ч.4 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Зокрема, частина 4 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участі алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі.

Правилами Дорожнього руху України забороняється водієві, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, до проведенння медичного огляду вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду суду першої інстанції, 18.02.2024 року близько 00 год. 30 хв., на автодорозі Н18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль кілометр 34+900 метрів, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки PEUGEOT 308SW державний номерний знак НОМЕР_1 , не будучи уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку та дорожнє покриття, внаслідок чого допустив з`їзд транспортного засобу в кювет та зіткнення з металевою конструкцією вуличного ліхтаря в результаті чого транспортний засіб та металева конструкція отримали механічні пошкодження, не дочекавшись та не повідомивши поліцію, залишив місце ДТП, а також вживав алкогольні напої, а саме горілку не дочекавшись приїзду працівників поліції та проведення медичного огляду у встановленому законом порядку. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та в медичному закладі відмовився

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.256 КУпАП та складені уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудними камерами працівників патрульної поліції встановлено, що 18.02.2024 року близько 00 год. 30 хв., на автодорозі Н18 Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль кілометр 34+900 метрів, водій транспортного засобу марки "PEUGEOT 308SW", державний номерний знак НОМЕР_1 , не будучи уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку та дорожнє покриття, внаслідок чого допустив з`їзд транспортного засобу в кювет та зіткнення з металевою конструкцією вуличного ліхтаря в результаті чого транспортний засіб та металева конструкція отримали механічні пошкодження. Надалі працівниками поліції встановлено водія транспортного засобу, що вчинив дорожньо-транспортну пригоду і залишив місце пригоди, яким є ОСОБА_1 . При цьому, відеозаписом зафіксовано, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівник поліції пропонує йому пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на міці або у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовляється та неодноразово повідомляє поліцейських, що вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди.

Ці ж обставини ОСОБА_1 зазначив у власноручному поясненні, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП.

Матеріалами відеофіксації підтверджується, що водієві ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки від чого останній відмовився, в подальшому запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, на що останній також відмовився.

Також, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.4 ст.130 КУпАП, відповідальність за якою, як зазначено вище, наступає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участі алкоголю.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Натомість, характер його поведінки, відображений на відеозаписі свідчить, що саме він керував вказаним вище транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечував.

Доводи апелянта про ет, що викладена фабула адмінправопорушення в протоколі не відображає суті правопорушення згідно диспозиції ч.4 ст.130 КУпАП, суд вважає непереконливими, оскільки зміст вказаного протоколу повністю узгоджується з приписами правової норми, якою встановлено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Узагальнюючи викладене, вважаю, що жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно з п. 12.1. Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.2.3б ПДР України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

За встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.3. (б), п. 12.1. Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки вищезазначені докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються матеріалами провадження, які з достатньою повнотою зібрані працівниками поліції і були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу судом першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки, для наявності складу даного адміністративного правопорушення є необхідним пошкодження чужого автомобіля або іншого майна, що на думку сторони захисту, у даному випадку було відсутнє, апеляційний суд вважає надуманими та безпідставними.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498519 від 18.02.2024, схеми місця ДТП від 18.02.2024 та письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки PEUGEOT 308SW державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 . Із-за мокрого покриття дороги не справився з керуванням та допустив з`їзд в кювет здійснивши зіткнення з металевою конструкцією вуличного ліхтаря, в результаті чого автомобіль та вуличний ліхтар отримали механічні пошкодження.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 заперечував чи не погоджувався з відомостями, які відображені у складених працівниками поліції адміністративних матеріалах.

Також судом першої інстанції правильно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП - залишення водієм транспортного засобу ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

Всі обставини, що стосуються фактів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, зокрема ст.122-4, ст.124 КУпАП, останній фактично визнав при написанні ним пояснення від 18 лютого 2024 року, яке знаходиться в матеріалах справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення та кваліфікація його дій за ст. 124, ст. 122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП є правильними.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка І.Я. залишити без задоволення, а постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя