П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі захисника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвоката Вайда В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 122-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №034197 від 06.04.2024 року вбачається, що 06.04.2024 о 07 год. 58 хв. А/Д М06,807 км. водій ОСОБА_1 , керуючи тз Hyundai Sonata днз НОМЕР_1 не виконав про зупинку тз, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоно кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8.9б ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

22.05.2024 року від представника ОСОБА_1 , - адвоката Вайда В., надійшли письмові пояснення.

Так, адвокат зазначає, що дійсно 06 квітня 2024 року ОСОБА_1 рухався автомобільною дорогою М06 801 . Рухаючись в напрямку м. Мукачево він вирішив здійснити маневр обгону транспортного засобу працівників патрульної поліції, який рухався в попутному напрямку. Оцінивши дорожні умови та дорожню обстановку, відсутність забороняючих знаків та розмітки, він увімкнув покажчик повороту, здійснив маневр обгону попутного транспортного засобу працівників поліції. З огляду на наведене, ОСОБА_1 зазначає, що він здійснив обгін без будь яких порушень правил дорожнього руху.

Після того, як ОСОБА_1 проїхав ще біля 2 км по трасі Київ- Чоп серед великого потоку інших машин, не зрозуміло з яких причин працівники поліції його зупинили.

ОСОБА_1 повідомляє, що Правила дорожнього руху він не порушував, жодних звукових сигналів не чув, також не бачив, щоб поліцейські переслідували саме його автомобіль. Відтак, на думку водія, він не вчинив правопорушення, а складений щодо нього протокол є незаконним.

Адвокат зазначає, що у Поліції відсутні будь які докази щодо здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, з відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції, які містяться на диску долученому до протоколу, не вбачається, що працівники поліції взагалі здійснювали вимогу про зупинку автомобіля 06 квітня 2024 року, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, а також здійснювали його переслідування. Крім того, до протоколу про порушення ПДР не долучено відеозапису з системи відеомоніторингу «Безпечне місто», яка могла б прояснити ситуацію з водієм.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та просить суд закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

04.06.2024 від адвоката надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмового пояснення ОСОБА_1 .

Зі змісту письмового пояснення ОСОБА_1 вбачається, що він рухався по трасі Чоп - Київ, а саме в сторону м. Мукачево разом зі своїм товаришем. Жодних правил дорожнього руху ним не було порушено,- ні перевищення швидкості, ні обгону не у встановленому місці. На його думку, можливо працівникам патрульної поліції не сподобалися харківські номера. Однак, рухаючись по трасі, він звернув увагу, що автомобіль патрульної поліції протягом 3 - 4 км їхав за ним, при цьому без включеного проблискового маячка.

ОСОБА_1 , зазначає, що він надалі продовжував рухатися без порушення жодних правил дорожнього руху, але потім не із зрозумілих для нього причин, працівники поліції включили проблисковий маячок на автомобілі, і він виконав вимогу поліції та звернув на узбіччя. До нього підійшли працівники патрульної поліції, і він попросив їх пояснити, що порушив, але жодної конкретної відповіді так, і не почув. Що б розібрати причину «порушення», працівники патрульної поліції викликали пару екіпажів для допомоги (Але ті теж не змогли нічого пояснити). Він почав вимагати надати докази того, що він порушив ПДР, а саме, щоб йому показали відео, однак це не дало ніякого результату.

ОСОБА_1 , зазначає, що в процесі розмови з працівниками патрульної поліції, деякі представники почали себе зневажливо до нього відноситися, та обурюватися чому він говорить не на державній мові.

У судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні адвокат Вайда В., повідомила що ОСОБА_1 відомо про дату та час розгляду справи, у зв`язку із неможливістю бути присутнім на розгляді справи просить приєднати до матеріалів справи його письмові пояснення та врахувати їх при прийнятті рішення. Адвокат просила провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Вайда В., дослідивши матеріали справи, беручи до уваги письмові заперечення, приходжу до наступного висновку:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що 06.04.2024 о 07 год. 58 хв. А/Д М06,807 км. водій ОСОБА_1 , керуючи тз Hyundai Sonata днз НОМЕР_1 не виконав про зупинку тз, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоно кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8.9б ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 122-2 КУпАП, невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил..

Відповідно до п. 8.9 б) ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі .

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, матеріали справи містять відеозапис із бодікамери поліцейського, що був досліджений у судовому засіданні під час розгляду справи. Зі змісту відеозапису вбачається, що на ньому зафіксовано як інспектори патрульної поліції підходять до автомобіля HYNDAY днз НОМЕР_1 білого кольору, за кермом якого перебуває, як встановлено пізніше ОСОБА_1 . Останній просить повідомити його про причини зупинки.

Інспектор зазначає, що водій має зупинитися в разі коли поліцейські ідуть із червоними проблисковими маячками. ОСОБА_1 , вказує що не чув звукового сигналу.

Працівники поліції повідомляють причину зупинки на підставі п. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вважає незаконними дії патрульних.

В подальшому коли прибули поліцейські за викликом ОСОБА_1 , він пояснює що йому не було надано доказів вчинення ним адмінправопроушення та підстав його зупинки. Також вказує, що коли він помітив, що патрульні які їхали позаду нього почали мигати йому та включили червоні маячки він пропускав їх оскільки вважав що вони їдуть на виклик, однак як виявилося вони їхали за ним і їхали довго.

Разом із тим, доказів вчинення ним правопорушення йому на його прохання надано не було.

На відео зафіксовано оформлення матеріалів про протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що до проколу про адміністративне правопорушення додається відео про незупинку його тз.

Слід зазначити, що на відеозаписі з бодікамери поліцейського не зафіксовано саме вчинення правопорушення передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а саме не виконання ним вимоги поліцейського про зупинку.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , що долучені адвокатом до матеріалів справи він вказує, що він рухався по трасі Чоп - Київ, а саме в сторону м. Мукачево разом зі своїм товаришем. Жодних правил дорожнього руху ним не було порушено,- ні перевищення швидкості, ні обгону не у встановленому місці. На його думку, можливо працівникам патрульної поліції не сподобалися харківські номера. Однак, рухаючись по трасі, він звернув увагу, що автомобіль патрульної поліції протягом 3 - 4 км їхав за ним, при цьому без включеного проблискового маячка.

ОСОБА_1 , зазначає, що він надалі продовжував рухатися без порушення жодних правил дорожнього руху, але потім не із зрозумілих для нього причин, працівники поліції включили проблисковий маячок на автомобілі, і він виконав вимогу поліції та звернув на узбіччя. До нього підійшли працівники патрульної поліції, і він попросив їх пояснити, що порушив, але жодної конкретної відповіді так, і не почув. Що б розібрати причину «порушення», працівники патрульної поліції викликали пару екіпажів для допомоги (Але ті теж не змогли нічого пояснити). Він почав вимагати надати докази того, що він порушив ПДР, а саме, щоб йому показали відео, однак це не дало ніякого результату.

Згідно зі ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Частиною 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122-2 КУпАП, полягає в порушенні правил дорожнього руху, а саме невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Дослідивши докази по справі суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, оскільки дослідивши матеріали справи та переглянувши відеозапис, судом встановлено, що на відео не зафіксовано факт не виконання ним вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу. Також на відео не зафіксовано переслідування ОСОБА_1 працівниками поліції, про що йде мова на відео, та на що вказано у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Так слід зазначити, що згідно пояснень ОСОБА_1 , що він бачив що, рухаючись по трасі, він звернув увагу, що автомобіль патрульної поліції протягом 3 - 4 км їхав за ним, при цьому без включеного проблискового маячка. Згідно письмових заперечень вину свою не визнає. Натомість жодних доказів на підтвердження його вини у вчинені правопорушення до матеріалів справи не додано.

Будь-яких відомостей що підтверджують факт не виконання ОСОБА_1 , вимог поліцейського щодо зупинки транспортного засобу, в наслідок чого він був зупинений шляхом переслідування та зупинки патрульним автомобілем, в матеріалах справи відсутні, наявні в матеріалах справи відеозаписами зафіксовано процедуру складання протоколу.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п. 8.9 «Б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

З матеріалів адміністративної справи (відеоматеріалів) не вбачається, факту застосування чи увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу працівниками поліції для зупинки транспортного засобу.

Крім того, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 ПДР України характеризується наявністю вини у формі умислу.

Як вбачається із долученого відео, водій ОСОБА_1 пояснив, що він виконав вимогу про зупинку відразу, коли зрозумів що саме його зупиняють.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Європейський суд з прав людини, серед іншого, (справа «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04; «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)…

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Слід звернути увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України(остаточне рішення від 17.06.2011 р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведенняпоза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на вказане суд вважає, що в даному випадку в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 122-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош