Справа № 734/5259/23 Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В.
Провадження № 33/4823/64/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника адвоката Александрова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом встановлено, що о 17.02 годині 05 листопада 2023 року на вулиці Космонавтів, б. 24 у с. Лихолітки Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_1 керував автомобілем MAZDA-3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, нестійка хода, почервоніння очей та обличчя), та у встановленому законом порядку категорично відмовився від проходження медичного огляду, а також на місці зупинки - від продуття приладу «Драгер» для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та доповненнях до неї, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що працівники поліції пропонують пройти огляд на місці зупинки, потім у медичному закладі та в подальшому можливість відмовитись віл огляду згідно п. 2.5 ПДР. Такі дії працівників поліції вважає провокацією. В подальшому він відмовився від проходження огляду, так як йому таке запропонували поліцейські. Про наслідки, які від цього могли настати, а саме: позбавлення права керування транспортним засобом та штраф, йому відомо не було.

Звертає увагу, що він є інвалідом, у нього пошкоджена нога і він не має можливості безперешкодно пересуватися та йому потрібен автомобіль.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Александров Д.О. підтримав апеляційну скаргу та показав, що під час зупинки ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, працівники поліції роз`яснили йому право пройти освідування на місці або в медичному закладі, та одразу повідомили про можливість відмови від такого освідування, на що ОСОБА_1 погодився. Такі дії працівників поліції вважає провокацією. ОСОБА_1 є ветераном війни, інвалід і транспортний засіб йому необхідний для пересування.

29.03.2024 року ОСОБА_1 намагався вийти на зв`язок по відеоконференції, але по технічним причинам не було забезпечено проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні суду 1 інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що о 17.00 год 05.11.2023 року керував автомобілем у с. Лихолітки, був тверезим. Спиртних напоїв трішки вжив напередодні. На проходження огляду за допомогою приладу Драгер погодився. До лікарні для проведення медичного огляду їхати відмовився, так як не мав для цього часу. Від керування транспортним засобом відсторонений поліцейським.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 ПДР.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду 1 інстанції доказами, а саме: переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, який було долучене до матеріалів справи, зафіксовано, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході спілкування, працівник поліції вказує на те, що відчуває від водія запах алкоголю, у зв`язку з чим пропонує пройти останньому огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або ж в закладі охорони здоров`я, при цьому ОСОБА_1 в категоричній формі відмовляється від проходження такого огляду. При цьому його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння була впевненою та добровільною, тиску з боку працівників поліції або підбурювання водія саме відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, як про це зазначено в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає. Водію повідомлені наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, отже ОСОБА_1 був обізнаний, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння також є складом адміністративного правопорушення.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів є виявлення поліцейським у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, мова нерозбірлива, почервоніння очей, тремтіння рук. ОСОБА_1 від огляду відмовився.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вимог ст. 266 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко