КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/6191/23 Головуючий у І інстанції - Попович О.В.
апеляційне провадження №33/824/358/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Ларченко Ірини Миколаївни, переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Ларченко Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, -

установив:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Встановлено, що 19 вересня 2023 року о 13 год. 45 хв. на 34 км. 71 м. автодороги М-05 Київ-Одеса, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідність обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з указаною постановою, 11 грудня 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Ларченко І.М. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною.

Суд першої інстанції не встановив повно і всебічно обставини справи, та виніс незаконне рішення.

Вказує, що з відеозапису події з нагрудної відеокамери працівника поліції, не вбачається складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не підтверджуються обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у зв`язку з тим, що не розумів наслідків такої відмови, так як працівники поліції не роз`яснили йому наслідків відмови пройти процедуру освідування у медичному закладі.

Зазначає, що у цей день ОСОБА_1 спиртні напої не вживав, у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував.

Крім того, того ж дня, а саме 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 фактично одразу після складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення самостійно (шляхом самозвернення) звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради, з метою проведення огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.

За результатами було встановлено, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, що підтверджується копією протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №759 від 19 вересня 2023 року, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, суд помилково встановив доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ларченко І.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з наведених в ній підстав.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД №333879 вбачається, що 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідність обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

З відеозапису, що міститься у матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції інкримінують ОСОБА_1 відмову від проходження процедури освідування (п. 2.5 ПДР), однак, як встановлено, спочатку ОСОБА_1 відмовився від проходження процедури освідування не розуміючи наслідків такої відмови, але після того як приїхав його батько, який пояснив йому наслідки такої відмови, вони разом з ОСОБА_1 підійшли до працівника поліції ще до винесення протоколу та його оформлення, з погодженням на проведення процедури освідування в медичному закладі, однак їм було відмовлено із зазначенням можливості самостійного проходження процедури освідування в медичному закладі протягом двох годин.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП (у редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 4, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (в редакції, що діяла на момент зупинки транспортного засобу) огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказаним порядком визначено, що до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння водій направляється виключно, якщо він відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами.

Разом з тим, поліцейський внаслідок неналежної організації ними своїх посадових обов`язків, зупинивши ОСОБА_1 , не забезпечили проходження водієм на місці зупинки огляду на стан сп`яніння. Водій погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, однак такий огляд поліцейські належним чином не забезпечили.

При цьому в матеріалах справи наявна копія протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №759 від 19 вересня 2023 року, складена Комунальним некомерційним підприємством «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» об 15 год. 10 хв., якою у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

Крім цього, відповідно до копії протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №759 від 19 вересня 2023 року, складеної Комунальним некомерційним підприємством «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» об 15 год. 30 хв., якою у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Тобто ОСОБА_1 у визначений законом двогодинний проміжок часу з моменту його зупинки об 13 год. 45 хв. в порядку самозвернення пройшов перевірку на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, слід дійти висновків, що не було підстав стверджувати про те, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про недотримання поліцейським під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст. ст. 254, 266 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, внаслідок чого поліцейський дійшов передчасного висновку про наявність підстав стверджувати про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР та складення відносно останнього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що з урахуванням вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та наявність у останнього ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях останнього події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу Ларченко Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько