Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/115/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю адвоката Вак О. В.

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 199918 від 20.01.2024 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, в якому зазначено, що 20.01.2024 року близько 00 год. 30хв. в м. Яготин гр.. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106305 д.н.з. НОМЕР_2 по вул.. І. Франка, 56 та після ДТП за його участю вживав алкогольні напої а саме: горілку власного виробництва, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Чим порушив вимоги п. 2.10є ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Захисник Вак О. В. 04.04.2024 року направила через канцелярію суду письмові пояснення по справі, з котрих вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №199918 водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2106305, н.з. НОМЕР_3 та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкогольні напої ( а саме горілку власного виробництва), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 є Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП. З таким висновком поліцейських ОСОБА_1 не погоджується.

Так, алкогольні напої після ДТП ОСОБА_1 не вживав.

19.01.2024 після 20:00 ОСОБА_1 перебував на центральній площі вокзалу м. Яготин з ОСОБА_2 де вживав разом з ним самогон власного виробництва. Під час їхнього розпиття алкогольних напоїв до них приєднався ОСОБА_3 , однак останній алкоголь не вживав, оскільки погано себе почував.

Близько 23:00 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поїхали на вул. І. Франка та деякий час розмовляли в нерухомому автомобілі.

О 00:20 ОСОБА_1 поїхав додому, однак з огляду на погані погодні умови автомобіль під його кермуванням знесло з дороги та він в`їхав у стовп.

20 січня 2024 року близько 2:20 прокинулася ОСОБА_4 співмешканка ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 скаржився на біль. В процесі розмови ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_4 про те, що коли їхав додому випив з друзями, однак не впорався з керуванням та в`їхав в стовп, внаслідок чого вдарився грудною кліткою. Оскільки ОСОБА_4 хвилювалася за стан здоров`я ОСОБА_1 остання викликала швидку допомогу.

Разом з тим, оскільки вказана подія трапилася внаслідок ДТП, медичні працівники викликали працівників поліції.

Так, під час приїзду працівники поліції виявили ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки останній та ОСОБА_4 знали про те, що їздити п`яним за кермом не можна вони повідомили працівників поліції про те, що він вживав алкоголь після ДТП.

Відтак, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Отже, з огляду на вказані обставини матеріали справи не містять жодного беззаперечного доказу, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої саме після ДТП.

При цьому, слід зауважити, що під час складання протоколу працівниками поліції не було з`ясовано дійсних обставин справи, внаслідок чого було застосовано відносно ОСОБА_1 не вірну кваліфікацію його дій.

Разом з тим, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто саме на працівників поліції покладається обов`язок передати в суд всі матеріали, які стосуються адміністративного правопорушення, в тому числі й повний запис з нагрудних камер поліцейських.

При цьому, з урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

При цьому, звертаємо увагу суду на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено через шість годин після вживання спиртних напоїв.

Тобто, працівниками поліції не забезпечено проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я у відповідності до вимог закону, а саме не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Разом з тим, в силу вимог, норми п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008) поліцейський повинен забезпечити проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Крім того, слід зауважити, що як видно із матеріалів справи (схеми до протоколу про адміністративне правопорушення та самого протоколу) внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження отримав лише транспортний засіб «ВАЗ», під керуванням ОСОБА_1 . Будь-які інші транспортні засоби, вантажі, автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди, дорожні споруди чи інше майно пошкоджено не було, відтак від обов`язку виконання вимог п.2.10 є Правил дорожнього руху ОСОБА_1 звільняється.

Згідно з п. 2.11 Правил дорожнього руху, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, під якими вважають інших учасників дорожнього руху, які через обставини виявилися причетними до дорожньо-транспортної пригоди, водії транспортних засобів, які допустили порушення правил безпеки руху, звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» п. 2.10 цих Правил.

Так, Чернігівський апеляційний суд у своїй постанові від 2 листопада 2023 року по справі № 742/3900/23 звернув увагу на те, що « у даній справі відомостей про пошкодження бетонного блоку немає, постраждав тільки автомобіль самого водія, який не впорався з керуванням. Згідно з п. 2.11 Правил дорожнього руху, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, під якими вважають інших учасників дорожнього руху, які через обставини виявилися причетними до дорожньо-транспортної пригоди, водії транспортних засобів, які допустили порушення правил безпеки руху, звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» п. 2.10 цих Правил. Згідно чеку, роздрукованого під час продування газоаналізатора Алкотесту Драгер 6820, результат показав 1,07 проміле. Водій ОСОБА_1 був оглянутий працівниками поліції, о 05 год. 47 хв. 23.07.2023, тобто більше ніж через 4 години після наїзду на бетонний блок, в той час, коли освідування може відбутися лише протягом двох годин.

Усі інші доводи апеляційної скарги не мають ніякого значення для вирішення даної справи, оскільки у діях водія ОСОБА_1 не було об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, через відсутність матеріальної чи іншої шкоди, заподіяної третім особам, що в силу положень п. 2.11 Правил дорожнього руху звільняло його від обов`язку повідомляти підрозділ Національної поліції про дорожньо транспортну пригоду та не вживати алкоголь до проведення медичного огляду. У діях ОСОБА_1 відсутній як склад правопорушення, передбаченого ст. 124, так і склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.»

Полтавський апеляційний суд у постанові від 9 червня 2022 року по справі № 532/2137/21 звернув увагу на те, що « як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №013911 від 19 вересня 2021 року, 18 вересня 2021 року о 20 год. 40 хв. на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія 40 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA COROLLA, державний номерний знак НОМЕР_4 , та після скоєної дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.10 (є) ПДР України. Разом із тим, судом першої інстанції, всупереч положень статті 280 КУпАП не було достеменно з`ясовано чи вживав ОСОБА_1 алкоголь саме після дорожньо-транспортної пригоди. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що факт вживання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності спиртних напоїв після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди не підтверджується належними, достовірними та достатніми доказами, адже з матеріалів справи вбачається, що свідок ОСОБА_2 є єдиним хто бачив вживання ОСОБА_1 алкоголю у вказаний період часу, однак в суді першої інстанції, вказуючи на цей факт, свідок не зміг беззаперечно відповісти на запитання щодо вмісту пляшки, вказавши при цьому на вид пляшки, яка була скляною. Що ж стосується відеозаписів, які містяться в матеріалах справи, то суд апеляційної інстанції не бере їх до уваги, адже з них неможливо встановити дійсні обставини справи. Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд зазначає, що з наданих до суду першої інстанції доказів та пояснень свідків, як окремо, так і в сукупності, неможливо встановити беззаперечний факт вживання ОСОБА_1 алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, що в свою чергу унеможливлює зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП.»

Київський апеляційний суд у постанові від 14 вересня 2023 року по справі № 362/416/23 вказав, що « обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є вживання алкоголю водієм транспортного засобу після ДТП за його участю. Матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди до проведення медичного огляду вживав алкоголь. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказану обставину не підтвердила. Само по собі визнання особою, що він вживав алкоголь, не звільняє осіб, уповноважених на його складання, від необхідності підтвердження відповідними доказами тієї обставини, що особа вживала алкогольні напої після ДТП і до проведення медичного огляду. Приймаючи до уваги, що безпосередні свідки вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв відсутні, об`єктивних і достовірних доказів вживання після ДТП алкогольних напоїв матеріали справи не містять, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачення ОСОБА_1 у вчинення інкримінованого правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях.»

Крім того, звертаємо увагу суду на те, що відомості про долучення до протоколу відеозапису відсутні, при цьому не вказано в протоколі про адміністративне правопорушення також інформація про технічний пристрій на який проводилась відеофіксація.

В той же час, в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 року №К/9901/1403/17 (справа №524/5536/17) йдеться, зокрема, про таке: «…суди попередніх інстанцій вірно зазначили про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис». Вищенаведене вказує на неналежність в якості доказу приєднаного до справи відеозапису вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення».

Тобто, якщо протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, цей доказ є неналежним.

Враховуючи вказані недоліки, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення.

Так, Київський апеляційний суд у своїй постанові від 22 червня 2020 року по справі № 758/11003/19 звернув увагу на те, що «… хоча в матеріалах справи і наявний відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с.7), проте в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №367763 від 11.08.2019 відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Більше того, протокол взагалі не містить даних про те, що до справи додається відеозапис. Відтак, наявний в матеріалах справи диск з відеозапис на а.с. 7 є недопустимим доказом. Аналогічного висновку щодо невідповідності такого доказу як відеозапис критерію допустимості у разі відсутності посилання на нього в постанові (а в даному випадку в протоколі, викладений в рішенні ВС КАС, справа №524/5536/17 від 15.11.18.»

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Київського апеляційного суду від 25 вересня 2020 року по справі № 367/2677/20.

Львівський апеляційний суд у своїй постанові від 11 серпня 2022 року по справі №450/1637/22 вказав, що « …в матеріалах про адміністративне правопорушення наявний диск з відеофайлами, проте у протоколі про адміністративне правопорушення не містяться відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Не зазначення таких даних, на думку апеляційного суду, не дає можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру щодо ОСОБА_1 проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.»

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Отже з огляду на вищевикладене, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відео диск, прийшов до наступного висновку.

Так, з показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 даних в судовому засіданні вбачається, що біля 23 години 19.01.2024 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 вживали спиртні напої на вокзалі, потім ОСОБА_1 поїхав на своєму авто до дому. Щодо ДТП дізнались вранці.

З показань свідка ОСОБА_4 вбачається, що її цивільний чоловік приїхав того дня до дому в стані сильного алкогольного сп`яніння, та невдало припаркувався. Вночі викликала швидку, бо він вдарився ребрами та вони почали боліти. В поясненнях вказала, що він вживав спиртне після ДТП, бо боялась відповідальності.

З відео переглянутого в судовому засіданні, яке не вказано, що до дається до протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , вбачається, що о 04.22 20.01.2024 року не має вигляду особи, лише згодом надається паспорт. Направлення до медичного закладу виготовляється о 05.11 20.01.2024 року в медичному закладі, після доставки ОСОБА_1 до медичного закладу та не додається до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .. На прохання пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 вказує, що не бажає проходити такий огляд, оскільки потім буде притягнутий до відповідальності. При цьому, направлення до медичного закладу було заповнено о 05.25 20.01.2024 року та о 05.26 20.01.2024 року розпочинається заповнення протоколу про адміністративне правопорушення. Хоча лише о 05.37 20.01.2024 року тільки розпочинається тестування ОСОБА_1 щодо наявності в нього алкогольного сп`яніння. При цьому з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1 від 20.01.20024 року вбачається, що даний висновок складений о 04.30 20.01.2024 року. Так, о 05.39 20.01.2024 року, ще здійснюється складання протоколу про адміністративне правопорушення, при тому, що у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол складено о 04.40 20.01.2024 року.

Як вбачається з переглянутого відеозапису, дане відео не є безперервне з порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Статтею 266 КУпАП зазначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Частиною 4 ст.130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до положень пункту 2.10 «є» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (із змінами) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, суд виходить з того, що об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні водієм транспортного засобу алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за його участю або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суд враховує, що обов`язок водіїв до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), передбачений в пп. «є» п.2.10 ПДР. При цьому, п.2.10 ПДР визначає обов`язкові дії, які повинен вчинити водій у разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди. Правила дорожнього руху не містять жодної норми, відповідно до якої на водіїв покладається обов`язок не вживати алкогольні напої в інших випадках, в т.ч. після зупинки його поліцейськими у разі вчинення будь-якого іншого порушення Правил дорожнього руху (крім порушень, що призвели до ДТП).

Суд вважає, що вживання водієм алкогольних напоїв після його зупинки за фактом вчинення будь-якого іншого порушення ПДР, не тягне складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а в залежності від конкретних обставин подій може містити ознаки інших адміністративних правопорушень.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 4 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, не здобуто.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним та в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 4 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду .

Суддя Кисіль О. А.