Справа № 465/6365/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М. Провадження № 33/811/908/24 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю представника особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності адвоката Маїк І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.3 ст. 172-20 КУпАП за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2023 року,

встановив :

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого кухарем їдальні в Національній академії сухопутних військ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість гривень) грн. 80 (вісімдесят) коп. на користь держави.

ОСОБА_1 , визнано винним у тому, що він 15.08.2023 року о 04:00 год. військовослужбовець строкової військової служби кухар їдальні Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, воєнного стану, порушив вимоги ст.13, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, перебував на території частини у стані алкогольного сп`яніння та виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, то апелянт це мотивує тим, що про рішення суду першої інстанції дізнався 28.05.2024 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 ,покликається на те, що постанова Франківського районного суду м. Львова від 14.11.2023 року є незаконною, прийнята без повного, всебічного та об?єктивного вивчення обставин справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд неповно та необ?єктивно з?ясував всі обставини справи та не врахував, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172 - 20 КУпАП.

Вказує, що відповідно до протоколу НАСВ № 33 проведенний медичний огляд солдата ОСОБА_1 проведений у супроводі сержанта ОСОБА_2 , а це прямо суперечить Постанові Кабміну № 32 від 12 січня 2024 р.

Підкреслює, що були порушені норми вище описуваного чинного законодавства а саме: огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння був проведений без застосовання спеціальних технічних засобів відеозапису. Матеріали відеозапису обов?язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Зазначає, що оскаржувана постанова порушує його право на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом.

Правопорушник, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явилися, про причини неявки суд не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Представник - ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи у відсутності його довірителя, а тому апеляційний суд вважає за можливе розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши доводи представник ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику чи іншому учаснику процесу копії цієї постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 14.11.2023 року , що свідчить про те, що відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги, з врахуванням вихідних днів, є 27.11.2023.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу та офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 465/6365/23 судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 та його представника адвоката Маїк І.С.. (а.с. 23-24).

Покликання апелянта на те, що йому не було відомо про прийняте рішення, оскільки копію постанови йому не скеровували знайшло своє підтвердження, але не являється поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження. Те, що апелянт та його представник адвокат Маїк І.С. поцікавились даною справою лише 15.04.2024, коли направив до суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи, також не є поважною причиною для поновлення такого строку (а.с. 26).

З матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи такої адміністративної справи він знав, оскільки ще до початку розгляду справи подав на адресу суду першої інстанції клопотання, в якому вину свою визнавав повністю і просив розгляд такої справи проводити без його участі ( а.с. 19), а дальше рухом справи не цікавився.

Відтак, доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі, щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження з клопотанням його поновлення, є безпідставні та необґрунтовані з врахуванням наступного.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Оскільки ОСОБА_1 даною справою не цікавився та проявив до неї свій інтерес лише 09.05.2023 року, тобто по сплину значного часу, після чого ним, відповідно, була подана апеляційна скарга з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, то, на переконання суду апеляційної інстанції, причини пропуску строку вказані в апеляційній скарзі не є поважними, а тому з урахуванням зазначеного вище вважаю, що є всі підстави для відмови у поновлені строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками повернути ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА