Справа № 301/1044/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/359/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.04.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , водій-далекобійник у ПП « ОСОБА_3 » визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та на нього із застосуванням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 657255 від 19.03.2024, серії ААД № 657256 від 19.03.2024, та постанови судді від 02.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2024 о 18 год 28 хв, керуючи транспортним засобом марки «DAF», моделі «FT XF 150.460» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KOGEL» моделі «SN 24», по автодозорі М-06 «Киїів-Чоп», на території АЗС «ОККО» під час виїду з парковки не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «TESLA» моделі «MODEL 3» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Також, ОСОБА_1 15.02.2024 о 18 год 28 хв, керуючи транспортним засобом марки «DAF», моделі «FT XF 150.460» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KOGEL» моделі «SN 24» по автодозорі М-06 «Киїів-Чоп», на території АЗС «ОККО» під час виїзду з парковки не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з припаркованим автомобілем, після чого, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність й необґрунтованість судового рішення у частині накладення адміністративного стягнення. Просить постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення

-2-

у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн без позбавлення права керування транспортними засобами. Суд першої інстанції, розглядаючи справу без його участі, не заслухав його пояснень та позбавив його права надати необхідні підтверджуючі документи і як наслідок при визначенні виду та міри стягнення, не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність щире каяття та низький рівень суспільної небезпеки вчинених правопорушень, а також дані про його особу позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до відповідальності. Посилається на те, що працює водієм-далекобійником, що є єдиним джерелом його заробітку, тому такий вид адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його та сім`ю джерела доходів та спричинить скрутне матеріальне становище. Потерпілий не має жодних претензій до нього. Разом з тим, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що не брав участі в розгляді справи, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду, а копію оскаржуваної постанови отримав від 02.04.2024 отримав лише 22.04.2024.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому враховується заява ОСОБА_1 про можливість розгляду справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 , при цьому матеріали справи не містять жодних відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови в інший строк, ніж той, на який він вказує, а саме 22.04.2024.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду від 02.04.2024, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

-3-

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Cуд першої інстанції всебічно й повно дослідивши матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, оскільки останній 15.02.2024 о 18 год 28 хв, керуючи транспортним засобом марки «DAF», моделі «FT XF 150.460» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KOGEL» моделі «SN 24», по автодозорі М-06 «Киїів-Чоп», на території АЗС «ОККО» під час виїзду з парковки не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «TESLA» моделі «MODEL 3» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України, та після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, що передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП.

Порушення ОСОБА_1 п. 2.10 «а», 13.3 Правил дорожнього руху України підтверджується, як протоколами про адміністративні правопорушення серій ААД № 657255 від 19.03.2024, серії ААД № 657256 від 19.03.2024, так і даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.02.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , рапортами поліцейських від 15.02.2024, 16.02.2024 та іншими матеріалами справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 122-4, 124 КУпАП, що ОСОБА_1 не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи був проведений за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 згідно протоколів про адміністративні правопорушення знав про перебування у провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області справ щодо нього. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи належним чином, разом з тим, в судове засідання призначене на 02.04.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про поважність своєї неявки не повідомив.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням,

-4-

виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

У ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи як, що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Разом з тим факт розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

-5-

Між тим, при застосуванні до ОСОБА_1 адміністративного стягнення судом першої інстанції не враховано характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 , його майновий стан, ступінь його вини, ставлення до вчиненого.

Згідно ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що в ній відсутні належні обґрунтування та мотиви обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Накладаючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 з урахуванням ст. 36 КУпАП в межах санкції за ст. 122-4 КУпАП, суд першої інстанції не врахував належним чином обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, відсутність обстави, які їх обтяжують та дані про особу ОСОБА_1 і застосував до останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке в даному випадку, є занадто суворим і тому його застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення до ОСОБА_1 апеляційним судом враховується те, що ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання й роботи, працює водієм-далекобійником, і що керування транспортними засобами є єдиним джерелом його заробітку, а також відсутність даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та претензій з боку потерпілого.

-6-

Враховуючи встановлене, апеляційний суд уважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.04.2024 щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.04.2024, щодо ОСОБА_5 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4 КУпАП із застосуванням ст. 36 цього Кодексу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

У решті постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.04.2024 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя