ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 27 серпня 2023 року близько 16:00 год. в с.Іспас по вул.Гагаріна, Вижницького району Чернівецької області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта №1376 від 12.09.2023 року, з даних якого вбачається, що при судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_1 виявлено етиловий спирт в кількості 1,91%, чим порушив п.2.9.а) ПДР та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Апелянт ОСОБА_1 у своїй скарзі вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, і висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ним правопорушення, яке кладеться йому у вину.

Вказує, що для встановлення факту наявності в його діях складу

ЄУНСС №713/3218/23 Головуючий у І інстанції: Кибич І.А.

Провадження №33/822/53/24 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП по фату порушення ним вимог п.2.9.а) ПДР України, слід встановити чи дотримано процедуру його направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до ст. 266 КУпАП та порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

Однак, в матеріалах відсутній належний Акт огляду на стан сп`яніння, в якому зазначені виявлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння, що слугувало наданням працівниками поліції направлення на огляд водія т.з. лікарем у медичному закладі. Факт його відмови від проходження освідчення за допомогою технічних засобів не засвідчений показаннями та підписами свідків, не засвідчений відеодоказами. Отже, поліцейськими порушена процедура передбачена ст. 266 КУпАП і Порядком №1103, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, матеріали справи містять висновок судово-токсикологічної експертизи №1376 від 12.09.2023, на яку і посилається особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення. Зазначений висновок отриманий працівниками поліції в рамках кримінального провадження №0000434 від 28.08.2023 року за ч.1 ст. 286-1 КК України у рамках якого постановою слідчого від 01.09.2023 року була призначена судово- токсикологічна експертиза щодо наявності у наданій на дослідження крові алкоголю.

Отже, саме за результатами даної експертизи складений висновок №1376 від 12.09.2023, яким обґрунтовується нібито його перебування на час вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння, однак даний висновок є недопустимим доказом.

Вважає, що дії поліцейських щодо збирання доказів для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП вчинені поза межами належної правової процедури, тобто не в рамках КУпАП, а в рамках КПК України, що має мати наслідком визнання всіх доказів по справі недопустимими.

Просив скасувати постанову суду першої інстанції про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апелянт ОСОБА_1 та його адвокат Ковалюк М..Г. в судове засідання апеляційної інстанції не з`являлися, хоч і були належним чином повідомлені. Надали суду письмову заяву в якій просять слухати справу в їх відсутність.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Заперечення ОСОБА_1 своєї вини в апеляційній скарзі у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пункт 2.9.а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №177669 від 09.10.2023 року, яким встановлено, що 27 серпня 2023 року о 16 год. 00 хв. в с. Іспас по вул. Гагаріна, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі КНП «Вижницька БЛІЛ» у лікаря, що підтверджується висновком медичного закладу №1376 від 12.09.2023 року, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості необхідні для правильного вирішення даної справи, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Однак, як встановлено матеріалами адміністративного провадження, спочатку відносно ОСОБА_1 було розпочато кримінальне провадження за ч.1 ст. 286-1 КК України, а отже складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП до закриття кримінального провадження було б передчасним.

Крім цього, ч.7 ст. 38 КУпАП передбачено, що в разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що надані докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Встановлено, що працівники поліції дотримались вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що жодних належних доказів керування ним транспортним засобом в матеріалах справи немає, однак такі твердження апелянта є способом введення суд в оману та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Окрім того, такі доводи ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та під час апеляційного розгляду і не спростовують факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення ААД №177669 від 09.10.2023 року складений з порушенням вимог КУпАП, то суд до уваги їх не приймає, оскільки відповідно до п.2 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у випадках, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Як випливає із матеріалів справи, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 27.08.2023 близько 17 год. гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 на відрізку дороги вул. Гагаріна в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, не впорався з керуванням та допустив з`їзд даного транспортного засобу із дороги в кювет, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани скроневої-тім`яної ділянки справа, перелому кістки тім`яної ділянки, з якими був госпіталізований до КНП «Вижницька БЛІЛ», інших потерпілих немає.

Пунктом 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно копії витягу з ЄРДР №0000434 від 28.08.2023 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286-1 КК України встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до КПН «Вижницька БЛІЛ» (а.с.9). Інших потерпілих немає.

Диспозиція ч.1 ст. 286-1 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З постанови про призначення токсикологічної експертизи від 01.09.2023 року вбачається, що у приміщенні КНП «Вижницька БЛІЛ» у водія ОСОБА_1 працівниками даної установи було відібрано біологічний зразок - кров та слідчим у рамках кримінального провадження призначено судово-токсикологічну експертизу (а.с.29).

Відповідно до висновку експерта №1376 від 12.09.2023 року у гр. ОСОБА_1 при судово-токсикологічній експертизі крові виявлено етиловий спирт в кількості 1,91 % (а.с.30).

Постановою слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області від 30 вересня 2023 року закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000434 від 28.08.2023 року відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в даній події складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України (а.с.7-8).

Окрім цього, слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення та проведеним оглядом, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан сп`яніння не були предметом окремого оскарження в суді.

Більше того, у свої поясненнях від 09 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 особисто вказав, що близько 15 год. він знаходився у с. Іспас, вживав одне пиво, а згодом поїхав на власному транспортному засобі «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 до свого сусіда ОСОБА_2 , повертаючись від нього у його т/з вилетіла шарова опора, внаслідок чого він не впорався із керуванням та з`їхав у кювет і вдарився головою до ручки дверей, через що отримав тілесне ушкодження і його було госпіталізовано до КНП «Вижницька БЛІЛ» (а.с.11).

Таким чином, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу апелянта - залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська