ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/2415/23

16 січня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Капака В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відео конференції матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 588310 від 01.10.2023 вбачається, що 02.10.2023 близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 в с. Стримба по вул. Соборна, керуючи транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру, та скоїв зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ ТF69YO», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином. Захисник Капак В.М. в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

За приписами ст.ст. 268, 277-2 КУпАП справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому від захисника поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, суддя прийшов до висновку, що розгляд справи можливо провести в його відсутність.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Капак В.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Клопотання мотивує тим, що протокол та інші матеріали справи (схема місця ДТП) не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретну суть (обставини) адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_2 , а саме не вказано звідки та в якому напрямку рухався кожний з автомобілів, причетних до ДТП, до зіткнення.

Формулювання обвинувачення у викладеній в протоколі формі є неконкретним та суперечливим, шо позбавляє особу, щодо якої складено протокол, можливості ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення (порушено право на захист) і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

Також в графі потерпілі чи свідки нічого не зазначено, тобто не зрозуміло, хто є потерпілим.

Крім того долучена до протоколу про адміністративне правопорушення схема місця ДТП не відповідає положенням п. 6 ч. 4 розд. ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки не містить місця зіткнення, що в подальшому робить неможливим проведення експертизи, яка має доказове значення.

Також не зрозуміло, які ушкодження отримали автомобілі, адже зазначено автомобіль Опель - ліва частина автомобіля (незрозуміло що саме), автомобіль ЗАЗ - права передня частина автомобіля (також без конкретики).

На підставі наведеного просить провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суддя, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ст. 124 КУпАП дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень ст.ст. 280, 251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень ст. 283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч. 4 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, правосвідомістю.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому диспозиція ст. 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, а саме на пункти Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог саме пунктів ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 10.1 ПДР України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, до матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_3 .

Разом з цим, зазначені докази не підтверджують належним чином факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Зокрема суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений працівником поліції не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376 (п. 9 Розд. ІІ).

Зокрема за змістом ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У відповідності до п. 9 Розд. II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Однак в порушення вказаних вимог у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено конкретну суть (обставини) адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_2 , а саме не вказано напрямки руху кожного з автомобілів, причетних до ДТП, до зіткнення.

Формулювання обвинувачення у викладеній в протоколі формі є неконкретним та суперечливим, шо позбавляє особу, щодо якої складено протокол, можливості ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення (порушено право на захист) і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодних даних щодо потерпілих та свідків (прізвища, адреси), хоча письмові пояснення до матеріалів справи додаються. Графа протоколу «Свідки чи потерпілі» працівником поліції взагалі не заповнена.

Схема місця ДТП не може бути достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки в схемі місця ДТП відображається хід огляду місця події та виявлена під час огляду слідова інформація із зазначенням відповідних розмірів. При цьому вказаний документ не містить жодної інформації щодо порушення саме водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України, які були у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у виді пошкодження транспортних засобів. Вказаний доказ повинен бути досліджений та перевірений за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того положеннями пп. 6 п. 4 Розд. ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 встановлено, що на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти, як координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів.

Однак долучена до протоколу про адміністративне правопорушення схема місця ДТП зазначеним положенням не відповідає, оскільки не містить даних щодо місця зіткнення.

Також зі схеми місця ДТП не зрозуміло, які пошкодження отримали автомобілі під час зіткнення, а саме зазначено пошкодження автомобіля «Opel Astra» - ліва частина автомобіля, автомобіля «ЗАЗ TF 69 YО» - права передня частина автомобіля. Тобто не конкретизовано пошкодження, отримані транспортними засобами внаслідок ДТП.

Письмові пояснення ОСОБА_4 також не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки ОСОБА_4 особисто пояснення в судовому засіданні не надавала, тому суд, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні, не бере до уваги вказані письмові пояснення та не визнає їх належними доказами по справі.

Крім того матеріалів справи не можливо встановити процесуальний статус ОСОБА_4 (потерпілий чи свідок). Зокрема графа протоколу про адміністративне правопорушення «Свідки чи потерпілі» взагалі не заповнена. При цьому з письмових пояснень ОСОБА_4 , долучених до матеріалів справи, вбачається, що вона керувала власним автомобілем «ЗАЗ TF 69 YО», н.з. НОМЕР_2 . В той же час у вказаних поясненнях зазначено, що в момент зіткнення в автомобілі «ЗАЗ TF 69 YО» перебувала власник автомобіля ОСОБА_3 . Таким чином пояснення ОСОБА_4 містять суперечності.

Постановою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2023 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повернуто Надвірнянському РВП ГУНП в Івано-Франківській області для належного оформлення.

Однак порушення, зазначені в постанові суду від 31.10.2023, органом поліції належним чином не усунуті.

Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Разом з тим матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що водієм ОСОБА_1 було допущено порушення вимог п. 10.1 ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Між тим, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кобець проти України» (п. 43) (з відсиланням на первісне визначення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282) зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.ст. 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у справі щодо порушення ним вимог п. 10.1 ПДР України, і як наслідок зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ TF 69 YО», н.з. НОМЕР_2 , не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази як на підтримку такої версії.

Таким чином, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.