Справа №760/4500/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року М.Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , який проходить військову службу та займає посаду техніка відділення технічної підтримки абонентів інформаційно-телекомунікаційного центру ВЧ НОМЕР_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №2 від 22.02.2024 встановлено, що наказом начальника Головного інформаційно-телекомунікаційного вузла №?34-РС від 15.08.2022 ОСОБА_1 призначено на посаду «технік відділення технічної підтримки абонентів інформаційно-телекомунікаційного центру військова частина НОМЕР_1 ». Відповідно рапорту начальника інформаційно-телекомунікаційного центру військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 08.02.2024 сержант ОСОБА_1 прибув на службу з запізненням та ознаками алкогольного сп`яніння. Згідно з актом на визначення концентрації парів еталону в повітрі, що видихаються за допомогою спеціалізованого прибору «АЛКОФОР 105» станом на 11:45 год. 08.02.2024 виявлено у сержанта ОСОБА_1 позитивну пробу концентрації парів етанолу в повітрі, що видихаються у розмірі 1,67 % проміле. За даним фактом наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2024 № 57/нагд було призначено службове розслідування. За результатами службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2024 №?10/нод, яким встановлено ступінь вини сержанта ОСОБА_1 . Сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Силах України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, показувати приклад дисциплінованості, зразково виконувати свої службові обов`язки. Також повинен виконувати заходи передбачені розпорядком дня для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме виконувати покладені на нього службові обов`язки та завдання, передбачені посадою, виконувати накази та розпорядження старших начальників, приймати участь у заходах з підвищення рівня фізичної підготовки, інших передбачених розпорядком дня заходах. Сержант ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення наведених вище статутних вимог, розуміючи необхідність виконання ним службових обов?язків, навпаки здійснив дії, що унеможливили виконання ним службових обов`язків, а саме перебував в стані алкогольного сп`яніння та не виконував службові обов`язки, внаслідок чого недбало поставилася до своїх обов`язків військової служби. Згідно Указу Президента України № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб; з 15 березня 2022 Верховна Рада України законодавчо затвердила Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 26 березня ще на 30 діб; 22 травня 2022 Верховна Рада України законодавчо затвердила Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб; 15 серпня 2022 Верховна Рада України законодавчо затвердила Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб та 16 листопада 2022 Верховна Рада України законодавчо затвердила Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, в подальшому правовий режим військового стану неодноразово продовжувався, та діє на даний час. Згідно абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів. органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих и місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; Таким чином, 08.02.2024 року сержант ОСОБА_1 перебував на місці несення служби, під час виконання обов`язків військової служби, в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого недбало поставився до своїх обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, під час дії правового режиму воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 повідомив, що 07.02.2024 він вжив алкогольні напої. 08.02.2024 він прийшов за місцем служби, тому його освідували на наявність алкогольного сп`яніння. Результат був позитивний. Відносно нього склали два протоколи про адміністративні правопорушення. За результатами розгляду першої справи відносно нього винесено постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу. Просив долучити копію постанови. Він не вбачає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності двічі та одне й те саме діяння. Крім того зазначив, що у нього у підпорядкування немає особового складу та його обов`язки не передбачають виконанням ним організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків. Надав витяг зі своєї посадової інструкції. Даним діяннями державі збитків не спричинено. Просив суд справу відносно нього закрити.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

Відповідно до примітки до ст. 425 КК України військові службові особи - військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено матеріалів, як б підтверджували, що військовослужбовець ОСОБА_1 є військовою службовою особою, тобто, в розумінні диспозиції ст. 172-15 КУпАП є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до фабули, викладеної у протоколі визначено, що ОСОБА_1 повинен виконувати заходи передбачені розпорядком дня для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме виконувати покладені на нього службові обов`язки та завдання, передбачені посадою, виконувати накази та розпорядження старших начальників, приймати участь у заходах з підвищення рівня фізичної підготовки, інших передбачених розпорядком дня заходах.

Відповідно до наданого витягу з посадової інструкції техніка відділення технічної підтримки абонентів інформаційно-телекомунікаційного центру встановлено, що технік відділення технічної підтримки абонентів інформаційно-телекомунікаційного центру підпорядковується начальнику відділення. Відповідно до його обов`язків на нього не покладено виконання організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків.

Крім того, відповідно до вимог ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до наданої копії постанови Солом`янського районного суду міста Києва віл 28.02.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, яке мало місце 08.02.2024.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, оцінивши належним чином всі наявні у справі докази, суддя прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не доведена у встановленому законом порядку, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 172-15, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.А.Воронкін