Справа № 464/8652/23 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В.
Провадження № 33/811/898/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Тимощука Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 травня 2024 року,

встановив :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 травня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

ОСОБА_1 , визнаний винним у тому, що він 11 грудня 2023 о 23.50 год. на вул. Чукаріна, 2 у м. Львові керував транспортним засобом марки «Opel Astra Spourts Tourer» , державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

На постанову судді адвокат Тимощук Олександр Іванович в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить: поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо пропущеного строку зазначає, що такий не був пропущений, оскільки згідно загального доступу до даної постанови на електронні сторінці Сихівського районного суду міста Львова строк апеляційного оскарження розпочинається з 17 травня 2024 року. Також звертає увагу суду, що при винесенні даної постанови вони були позбавленні права надання пояснень та зазначення недоліків, оскільки суд безпідставно відмовив у клопотання про відкладення розгляду справи і в подальшому така розглядалась без їх участі. Вказує, що про винесення даної постанови дізнались з електронного сайту суду 17 травня 2024 року, також останній день подання апеляційної скарги припадав на вихідний, на що теж просить суд звернути свою увагу.

Тому вважає, що строк був пропущений із поважних причин та просить такий поновити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, суд першої інстанції позбавив сторін можливості подати клопотання про призначення експертизи відео у даній справі, оскільки таке містить явні не співпадіння і вважає, що дане відео піддавалось монтуванню та втручанню в його цілісність.

На думку апелянта, суд першої інстанції неналежним чином дослідив та опрацював відео з нагрудних камер, оскільки звук на відео не співпадає з реальним часом відео-зйомки, що ставить під сумнів даний доказ.

Зазначає, що твердження зазначені в протоколі серії АДД № 600452 від 11 грудня 2023 року не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а поліція під`їхала до його автомобіля, який стояв з увімкненою аварійною світловою сигналізацією. Тому, на думку апелянта, факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу є не встановлений, оскільки його ніхто не зупиняв.

Вказує на те, що згідно рапорту інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Білущака Назара зазначено, що ними було виявлено автомобіль, який був припаркований, а отже він не рухався і ОСОБА_1 не керував ним в момент, коли до нього під`їхали працівники поліції. Однак, працівники поліції зазначають, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та як доказ даної події додають відео з нагрудних камер, на якому останній повідомляє, що керував автомобілем. Звертає увагу, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів.

Апелянт покликається на те, що протокол серії АДД № 600452 від 11 грудня 2023 року складено з порушеннями, викладене в ньому не відповідає дійсності, оскільки згідно відеозапису з нагрудних камер, вбачається, що працівники поліції всі документи почали складати вже 12 грудня 2023 року і саме після цього надають їх для ознайомлення ОСОБА_1 .. Зазначає, що у матеріалах відсутні докази факту керування автомобілем і відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є цілком правильним рішенням особи, яку не зупинили працівники поліції та який не керував автомобілем.

Причин пропуску апелянтом строку на подачу апеляційної скарги є поважними, а тому цей строк необхідно поновити.

Розгляд адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою представника адвоката Тимощука О.І. було призначено судом до розгляду 09.08.2024 року, однак правопорушник та його представник, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили і клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності учасників процесу.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що вказана апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №600452 від 11.12.2023, в якому викладена суть вчиненого правопорушення;

- відеозаписами, які містяться на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення диску, з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, який кореспондується з фактичними обставинами справи;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці; ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, про що проставив підпис;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.12.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 , у зв`язку із виявленими ознаками, відмовився від огляду.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Що стосується, аргументів сторони захисту, які були наведені у апеляційні скарзі щодо невстановленого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 під час зупинки працівниками поліції , такі спростовуються і не беруться апеляційним судом до уваги. Зокрема, факт керування ОСОБА_1 підтверджується відеозаписами, які містяться на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення диску, з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції. З даних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування даним транспортним засобом, вказував, що саме він є водієм, а отже відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП є суб`єктом даного правопорушення.

Покликання сторони захисту на те, що даний відеозапис не відповідає вимогам чинного законодавства, містить явні неспівпадіння судом апеляційної інстанції не береться до уваги і сприймається як спроба уникнути покарання за вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ..

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що в діях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Поновити адвокату Тимощуку Олександру Івановичу, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимощука Олександра Івановича залишити без задоволення.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 травня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА