Справа №: 148/664/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого заступником начальника начальник мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.02.2024, майор ОСОБА_1 проходиться військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді заступник начальника - начальник мобілізаційного відділення з 19.07.2021.

Так, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на виконання вимог листа керівника четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 16.01.2024 № 3538зкп/14-01-04-352/2024 проведена перевірка доводів громадянина ОСОБА_2 про неправомірні, на його думку, дій співробітників ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У ході проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 30.10.2023 військовозобов?язаному ОСОБА_2 вручена повістка, відповідно до якої він повинен був 30.11.2023 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Однак, 30.11.2023 ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_6 не прибув та його подано у розшук.

Представниками поліції 25.12.2023 ОСОБА_2 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_1 складено протокол № Т/1360 від 25.12.2023 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Під час складання протоколу, ОСОБА_2 заявив, що 30.11.2023 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, про що особисто вказав в пояснені до протоколу.

У подальшому, протокол № Т/1360 від 25.12.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_3 розглянуто та 29.12.2023 винесено постанову №2702, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.03.2023 № 71 - заступника начальника - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 майора ОСОБА_1 визначено відповідальним за своєчасне виявлення адміністративних правопорушень та якісне оформлення протоколів, для подання до розгляду начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо вирішення питання про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210, 210-1, 211 КУпАП, питання винесення постанови про притягнення винних до адміністративної відповідальності.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що майор ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 , не дослідивши всі обставини справи, не приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_2 про його перебування на стаціонарному лікуванні, прийняв рішення про складання відносно ОСОБА_2 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, № Т/1360 від 25.12.2023 та 29.12.2023 винесено постанову № 2702, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до виписки № 5989 ОСОБА_2 перебування на стаціонарному лікуванні у період з 29.11.2023 по 20.12.2023 в КНП «Немирівська міська лікарня», у зв?язку із чим не міг прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Таким чином, майор ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та просить справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також, надав письмові пояснення, згідно яких 30.10.2023, військовозобов?язаному ОСОБА_2 вручена повістка № 8665 з вимогою прибути 30.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується відповідною розпискою про отримання повістки № 8665.

Натомість, ОСОБА_2 будучи належним чином оповіщений про необхідність прибути 30.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , у визначений повісткою дату, час та місце не прибув.

Працівниками Національної поліції України, 25.12.2023 відповідно до ст. 259 КУпАП, ОСОБА_2 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 для складання адміністративного протоколу, що підтверджується витягом з книгою обліку військовозобов?язаних, посадових осіб підприємств, організацій та установ, які вчинили адміністративні правопорушення та були доставлені працівниками Національної поліції.

В той же день, 25.12.2023, ОСОБА_1 будучи уповноваженою особою, склав протокол №Т/1360 про вчинення військовозобов?язаним ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

На виконання вимог КУпАП, ОСОБА_1 повідомлено ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи, ознайомлено з ст. 63 Конституції України, а також, правами та обов?язками, передбаченими ст. 268 КУпАП.

У поясненнях до протоколу № Т/1360, ОСОБА_2 зазначив наступне: «Тому що був на лікуванні, перебував на стаціонарному лікуванні».

Жодних підтверджуючих документів, доказів, клопотань або заяв, ОСОБА_2 ОСОБА_1 не надавав. Після цього, протокол № Т/1360 передано на розгляд начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 , 29.12.2023 за результатами розгляду матеріалів справи № Т/1360 прийнято рішення про визнання ОСОБА_2 винним та накладення адміністративного стягнення у розмірі 3400 грн.

У подальшому, 28.02.2024 ОСОБА_2 сплатив штраф 3400 грн, що підтверджується квитанцією № 1 від 28.02.2024, з чого слід зробити висновок, що постанова винесена на підставі протоколу, складеного ОСОБА_1 , набрала законної сили.

Поряд з цим, вину свою ОСОБА_1 не визнає та вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Особа, уповноважена складати протокол, не має права розглядати справи оцінювати докази. У протоколі до справи № 148/664/24 зазначено наступне: «Відповідно до п. 9 постанови КМУ «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань:».

Відповідно до ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що майор ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 , не дослідивши всі обставини справи, не приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_2 про його перебування на стаціонарному лікуванні, прийняв рішення про складання відносно ОСОБА_2 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, № T/1360 від 25.12.2023».

З аналізу вищезазначеного висновку, описаному в протоколі, слідує, що ОСОБА_1 ставиться в правопорушення, те, що він не дослідивши всі обставини справи, склав протокол Т/1360 відносно ОСОБА_2 .

Поряд з цим, ОСОБА_1 будучи особою, уповноваженою складати протоколи про адміністративні правопорушення, не має права здійснювати оцінку доказів, оскільки, таке право надане правозастосовному органу або посадовій особі, яка уповноважена накладати адміністративне стягнення.

Так, відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов?язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На підставі вищевикладеного, вбачається що протоколи про правопорушення передбачені ст. 210, 210-1, 211 КУпАП, складаються уповноваженими особами районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не являється особою, яка має право накладати адміністративне стягнення, тому він не має право здійснювати оцінку доказів, що свідчить про відсутність вини у діянні, яке ставиться ОСОБА_1 в провину.

Більш того, ст. 252 КУпАП передбачає оцінку доказів, однак, у матеріалах справи №148/664/24 відсутні будь-які документи, які б підтверджували те, що виписка № 5989 КНП «Немирівська ЦРЛ» надавалась ІНФОРМАЦІЯ_3 для ознайомлення, з чого слід зробити висновок, що такий обов?язок не виникав.

Слід додати, що у поясненні, яке надав ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, де перебував на стаціонарному лікуванні правопорушник, що унеможливлювало збирання доказів, які підтверджували його невинуватість.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставляться в провину бездіяльність, а саме: не здійснення оцінки доказів, яку він не мав права здійснювати, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що у свою чергу є підставою для закриття справи.

Також, з протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_6 , майор ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Поряд з цим, висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 21.05.2021 по справі № 185/12161/15-к щодо обставин, які свідчать про наявність у діянні військовослужбовця ознак недбалого ставлення до військової служби.

Зокрема, у зазначеній постанові Верховний Суд зауважив, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов?язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов?язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов?язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Поряд з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначається, які конкретно посадові обов`язки ОСОБА_1 не виконав або виконав неналежним чином, натомість, лише міститься посилання на ст. 9, 11, 13, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, ст. 252 КУпАП, які являються загальними нормами та зобов?язують військовослужбовців додержуватись Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, додержуватись військової дисципліни, однак, не зобов?язують ОСОБА_1 , як конкретну військову службову особу, вчинити дії, невиконання або неналежне виконання, яких ставляться йому в провину.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що вчинене ним діяння повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №2702, жодним чином не оскаржувалась у судових інстанціях та добровільне її виконання правопорушником, свідчить, про те, що дії ОСОБА_1 при складанні протоколу № Т/1360 відповідали вимогам законодавства, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2-7), пояснення (а.с. 9-11, 19, 20), лист №7/834 від 20.02.2024 (а.с. 12, 13), копію протоколу № Т/1360 від 25.12.2023 (а.с. 14, 38), копію постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 29.12.2023 № 2702, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 15, 16, 39, 40), копію Виписки №5989 КНП «Немирівська міська лікарня» (а.с. 17, 18), копію квитанції від 28.02.2024 (а.с. 21, 41), рапорт (а.с. 37), суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі від 29.02.2024, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє натепер.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Згідно матеріалів справи, 30.10.2023 військовозобов?язаному ОСОБА_2 вручена повістка № 8665 з вимогою прибути 30.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується відповідною розпискою про отримання повістки № 8665 (а.с. 36).

Рапортом офіцера відділення рекрутингу та комплектуваня ІНФОРМАЦІЯ_6 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомлено про те, що 30.11.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у зазначену дату на співбесіду до ІНФОРМАЦІЯ_6 не прибув, на телефонні дзвінки не відповідав (а.с. 37).

В свою чергу, 25.12.2023, ОСОБА_1 будучи уповноваженою особою, склав протокол №Т/1360 про вчинення військовозобов?язаним ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 14, 38). У поясненнях до протоколу №Т/1360, ОСОБА_2 зазначив причину не прибуття - «Тому що був на лікуванні, перебував на стаціонарному лікуванні», однак, жодних підтверджуючих доказів, про те, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні, останній до ІНФОРМАЦІЯ_6 не надавав.

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 , 29.12.2023 за результатами розгляду матеріалів справи № Т/1360 прийнято рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн (а.с. 15, 16, 39, 40).

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 1 від 28.02.2024, ОСОБА_2 сплатив штраф 3400 грн, на рахунок ГУК у Він.обл./Тульчинсь.р-н/21081100 (а.с. 21, 41).

За результатами проведеної перевірки встановлено, що майор ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 , не дослідивши всі обставини справи, не приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_2 про його перебування на стаціонарному лікуванні, прийняв рішення про складання відносно ОСОБА_2 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, № T/1360 від 25.12.2023.

Поряд з цим, ОСОБА_1 будучи особою, уповноваженою складати протоколи про адміністративні правопорушення, не має права здійснювати оцінку доказів, оскільки, таке право надане правозастосовному органу або посадовій особі, яка уповноважена накладати адміністративне стягнення.

Так, відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов?язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На підставі вищевикладеного, вбачається що протоколи про правопорушення передбачені ст. 210, 210-1, 211 КУпАП, складаються уповноваженими особами районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Оскільки в матеріалах справи відсутні посадові обов`язки ОСОБА_1 , та з врахуванням норми законодавства, що зазначені в протоколі, а саме: ст. 9, 11, 13, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, ст. 252 КУпАП, які не зобов?язують ОСОБА_1 , як конкретну військову службову особу, розглядати матеріали справи, за наслідком яких, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суду не надано достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, у зв`язку з чим спростовується склад адміністративного правопорушення ч. 2 ст. 172-15 КУпАП в діях ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та враховуючи те, що встановлені судом обставини та пояснення особи, яка притягується до відповідальності, не підтвердили факт недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, а наявні у матеріалах справи докази не дають можливості прийти до однозначного висновку про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 40-1, 172-15, 247, 283, 287, 289 КУпАП, ст. 3 СК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 01.04.2024.

Суддя: