Справа № 154/2134/23 Провадження № 3-зв/304/2/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., з участю секретаря судового засідання Галас Т.Ю., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Шаранича С.С., розглянувши його заяву про відвід судді Зизич Вікторії Вікторівни у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , заступника начальника ГАЗ та РТ ЧЗ та ОАРЗ СП ГУ ДСНС України у Закарпатській області, українця, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

за постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 02 травня 2024 року до Перечинського районного суду надійшла заява адвоката Шаранича С.С., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про відвід судді Зизич В.В. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2024 року головуючим суддею визначено суддю Ганька І.І.

Як видно з матеріалів справи, 30 квітня 2024 року адвокат Шаранич С.С., будучи захисником Мартиняка І.В., подав заяву про відвід судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., яку мотивує тим, що вказана суддя не може надалі проводити розгляд даної справи через порушення нею під час здійснення правосуддя норм суддівської етики, Бангалорських принципів поведінки судді, використання статусу судді та особистої прихильності до колег Великоберезнянського районного суду з метою штучного впливу на розгляд даної справи, що у сукупності виключає поняття безсторонності, об`єктивності і неупередженості судді. Так, 24 квітня 2024 року через канцелярію Великоберезнянського районного суду Закарпатської області була подана заява ОСОБА_1 про відвід судді Зизич В.В. від розгляду даної справи, у задоволенні якої постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2024 року було відмовлено. Однак у захисника наявна інформація про те, що суддя Зизич В.В. прямо впливала на ухвалення рішення судді Тарасевича П.П., який ухвалював постанову за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 про відвід. Так, згідно наявних даних суддя Зизич В.В. особисто наполягала на тому, щоб суддя Тарасевич П.П. безпосередньо розглянув заяву про її відвід, при чому на її вимогу без участі заявника та його захисника. Достеменно знаючи про те, що при наявності у суді лише двох суддів, що здійснюють правосуддя, та при запланованій відпустці судді Тарасевича П.П., останній не міг розглядати дану заяву і у результаті така, через неможливість утворити новий склад суду, мала бути направлена до апеляційного суду для вирішення питання подальшого її розгляду. За позицією захисника, для того, щоб обійти процедуру авторозподілу справ (заяв), за ініціативою судді Зизич В.В. у Великоберезнянському районному суді Закарпатської області були проведені позачергові збори суддів, на яких були внесені зміни до порядку авторозподілу судових справ між суддями, за якими стало можливим здійснення розподілу заяви про відвід судді Зизич В.В. на суддю Тарасевича П.П. фактично за декілька днів до його відпустки, через що захисник прийшов до висновку про існування штучного впливу на процес авторозподілу судової справи за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Зизич В.В. У вказаному аспекті посилається на Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затверджене рішенням ВРП від 25 січня 2022 року № 83/0/15-22, п. 58 якого передбачає, що не розподіляються конкретному судді судові справи, що надійшли, зокрема за три робочих дні до початку відпустки, якщо її тривалість становить менше, ніж чотирнадцять календарних днів. Так, за наявною у загальному доступі інформацією, згідно з якою суддя Тарасевич П.П. не фігурує як суддя при розгляді справ у період з 29 квітня до 14 травня 2024 року, захисник зробив висновок, що у вказаний період суддя перебуває у відпустці, через що за вимогами наведеного п. 58 Положення судді ОСОБА_2 справи не могли розподілятися з 24 квітня 2024 року. Крім цього при вирішенні даної заяви про відвід судді просить врахувати й те, що за відомостями його кабінету у підсистемі «Електронний суд» заява ОСОБА_1 про відвід судді Зизич В.В. надійшла до електронного суду 25 квітня 2024 року, а 26 квітня 2024 року о 13.25 год до кабінету вже було доставлено постанову судді Тарасевича П.П. про відмову у задоволенні відводу, що свідчить про штучне прискорення розгляду заяви про відвід судді Зизич В.В. у справі; при цьому їх клопотання щодо належного повідомлення про місце, дату та час розгляду такої заяви також було проігноровано смс-повідомлення із судовою повісткою ОСОБА_1 не надходило, до його кабінету у підсистемі «Електронний суд» чи на робочий номер телефону також. Отже, беручи до уваги наведені ним факти, захисник вважає, що з метою виключення розумних сумнівів щодо безсторонності, об`єктивності та неупередженості судді Зизич В.В., збереження впевненості громадськості у чесному процесі та виправдання очікувань від судової системи, підтримки належного іміджу правосуддя й довіри суспільства до судової влади, оскільки встановлена достатня кількість обставин, які викликають виправдані сумніви у неупередженості та безсторонності судді Зизич В.В., дану заяву слід задовольнити.

У судовому засіданні захисник Шаранич С.С. заяву про відвід судді ОСОБА_3 підтримав, посилаючись на викладені у ній обставини, а також раніше направив додаткові пояснення, в яких окрім раніше викладеного зазначав, що з відповіді Великоберезнянського районного суду на його адвокатський запит з`ясовано, що 24 квітня 2024 року у вказаному суді проводилися збори суддів з питань затвердження нової редакції засад використання автоматизованої системи документообігу суду та протоколом № 2 вирішено затвердити нову редакцію таких Засад. Пояснював у судовому засіданні, що у такій новій редакції, всупереч вимогам Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, було прописано, що на суддю, який йде у відпустку, можна розподіляти заяви, в тому числі і про відвід. Крім цього долучив до додаткових пояснень копію Витягу з графіку надання відпусток суддям Великоберезнянського районного суду на 2024 рік, з якого видно, що з 29 квітня по 13 травня 2024 року суддя Тарасевич П.П. перебував у щорічній додатковій відпустці. Відтак за наведених ним обґрунтувань просив задовольнити заяву, відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду справи і передати таку на новий авторозподіл.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду заяви повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши його заяву та додаткові пояснення і документи, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, який розглядає справу, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід, у зв`язку з чим з метою додержання принципу законності судового провадження, суд приходить до висновку про необхідність застосування принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та вважає за необхідне керуватись при розгляді даної заяви положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Статтями 81-82 КПК України визначено порядок вирішення питання про відвід та наслідки такого відводу.

У статті 75 КПК України передбачено обставини, за наявності яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, на існування яких у свою чергу вказує адвокат Шаранич С.С., обґрунтовуючи свою заяву.

Положеннями ч. 5 ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, на думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

У даному випадку суть заяви захисника про відвід зводиться до ініціювання суддею Зизич В.В. позачергових загальних зборів суддів, на яких було внесено зміни до порядку автоматичного розподілу судових справ, в результаті яких стало можливим здійснення розподілу заяви ОСОБА_1 про відвід судді Зизич В.В. на суддю Тарасевича П.П. за декілька днів до його відпустки.

Статтею 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що збори суддів зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань. Збори суддів скликаються головою відповідного суду за власною ініціативою або на вимогу не менше третини загальної кількості суддів цього суду. Збори суддів скликаються у разі необхідності, але не рідше одного разу на три місяці (ч. 1, 2, 3 цієї статті).

Наведені положення Закону спростовують вищенаведені посилання захисника та підтверджують, що суддя Зизич В.В. як суддя Великоберезнянського районного суду мала право вимагати проведення зборів суддів цього суду.

При цьому твердження захисника як у судовому засіданні, так і у змісті заяви про відвід щодо ініціювання таких зборів саме суддею Зизич В.В. з приводу саме внесення змін до порядку автоматизованого розподілу судових справ між суддями таким чином, щоб заява ОСОБА_1 про відвід судді могла бути розподілена для розгляду у межах цього суду, не доведені жодними доказами.

Долучене адвокатом Шараничем С.С. повідомлення в. о. голови Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Тарасевича П.П. від 20 травня 2024 року № 01-14/24/2024 свідчить лише про те, що 24 квітня 2024 року проводилися збори суддів суду з питань затвердження нової редакції Засад використання автоматизованої системи документообігу суду; такі зміни затверджені рішенням зборів суддів від 24.04.2024, протокол № 2.

Доказів того, що збори суддів не були призначені на вказану дату заздалегідь та того, що нова редакція Засад використання автоматизованої системи документообігу Великоберезнянського районного суду стосувалася саме обставин, що є предметом оцінки у межах даної заяви про відвід судді Зизич В.В., і що Засади не містили таких застережень раніше, суду надано не було.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначено, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Таким чином, зважаючи на те, що заява про відвід судді Зизич В.В. не містить належних та допустимих доказів на існування обставин, визначених КПК України, як підстав для відводу судді від розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, і наявних доказів упередженості судді при розгляді справи, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість судді Зизич В.В. у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в її неупередженості, не надано і судом не встановлено, суд прийшов до висновку, що заява адвоката Шаранича С.С. про відвід судді не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 7, 283, 285 КУпАП, ст. 75, 80-82 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви адвоката Шаранича Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Зизич Вікторії Вікторівни у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:Ганько І. І.