справа № 619/2717/23
провадження № 3/619/2/24
ПОСТАНОВА

іменем України

18 січня 2024 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Овсянніков В.С., за участі секретаря судового засідання Попової О.О., захисника Остропілець В.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого вчителем Комунального закладу "Дергачівський ліцей №3" Дергачівської міської ради Харківської області, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

11 червня 2023 року о 20 годині 40 хвилини ОСОБА_1 в м. Дергачі Харківської області по вул. Золочівський Шлях, керував транспортним засобом ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав.

Пояснив, що його зупинили через те, що в його автомобіля був несправний сигнал повороту. Про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КпАП України він дізнався взагалі наступного дня. Відповідно і проходити огляд на стан сп`яніння йому не пропонували.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Остропілець В.І. надала клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначила, що ОСОБА_1 з протоколом не згоден, вважає, що проведення процедури огляду відбувалося з порушеннями. Вказала, що працівниками поліції ОСОБА_1 не пропонувалося ані пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ані у закладі охорони здоров`я. Відеозапис, який додано до адміністративного протоколу містить докази переслідування працівниками поліції автомобіля ОСОБА_1 та його зупинки, але не містить звуку. Тому не можна визначити ні підстави зупинки, ні ознаки алкогольного сп`яніння. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупиняти, а отже, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати. ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонено не було, а після складання протоколу він сів за кермо автомобіля та поїхав у справах. Вважає, що провадження у справі необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 11.06.2023 вона їхала спочатку у протилежному напрямку повз АЗС у своїх справах, та бачила, що працівники поліції зупинили автомобіль та проводять якісь роз`яснення з водієм ОСОБА_1 , та через дуже короткий час вона їхала додому тим же самим шляхом повз ту саму АЗС, коли її зупинив інспектор поліції та попросив стати свідком проходження правопорушником тесту на стан алкогольного сп`яніння. Після чого поліцейський повідомив ОСОБА_1 про підозру в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку останній категорично відмовився в її присутності, та у присутності іншого свідка - чоловіка, якого вона не знає, який також надавав пояснення при складенні протоколу та розписувався в ньому у графі «свідки».

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що їхала разом з чоловіком у якості пасажира. Пояснила, що автомобіль зупинили через те, що був несправний сигнал повороту. Поліцейські також зупиняли два автомобіля, в яких були чоловік та жінка. Поліцейські поспілкувалися з ними 20-30 хвилин та відпустили чоловіка.

Свідок ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився.

Двічі направляв до суду письмові пояснення, в яких вказує, що його було зупинено працівниками поліції для засвідчення відмови ОСОБА_1 від прохоження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.

Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Остропілець В.І., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та відеозапис, суд дійшов наступного.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. (п.8 Порядку).

Як вбачається із матеріалів справи, та досліджених у суді доказів, ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення, у даному випадку також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та порядок проходження огляду на стан сп`яніння), з посиланням на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення яких інкримінується ОСОБА_1 , а також вказані свідки події.

В судовому засіданні були відтворені і досліджені файли відеозаписи, що містяться на СD носії та долучені до матеріалів справи (на диску міститься два файли відеозапису у форматі .MP4) «WhatsApp Video 2023-06-11 at 23.20.45» час запису 00:59 хвилин та «WhatsApp Video 2023-06-11 at 23.21.28», час відеозапису 01:00, на якіх зафіксовано, що автомобіль ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 рухається попереду поліцейського службового автомобіля, зупиняється за АЗС, до автомобіля підходять співробітники поліції, з водійських дверей транспортного засобу виходить водій ОСОБА_1 , в подальшому вони підходять до патрульного поліцейського автомобіля.

У відповідності з положеннями статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У цій справі огляд проводився у присутності двох свідків.

Свідок ОСОБА_2 була допитана в судовому засіданні, і надала переконливі свідчення, які підтверджують вину ОСОБА_1 .

Інший свідок ОСОБА_4 надав як письмові пояснення при складанні протоколу, так і письмові пояснення до суду, в яких також підтвердив факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Доводи захисника щодо розбіжностей у даті в поясненнях свідка ОСОБА_4 суд не вважає такими, що обумовлюють недостовірність доказу, оскільки вони можуть бути наслідком добросовісної помилки свідка.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , які по суті аналогічні поясненням самого ОСОБА_1 , суд оцінює критично, та враховує, що свідок є дружиною ОСОБА_1 , а її показання суперечать низці інших доказів у справі.

Також помилковими є доводи сторони захисту про те, що наданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є допустимим доказом, оскільки здійснений з порушенням норм чинного законодавства, а саме не містить звуку.

Тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Тому суд вважає надані відеозаписи належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність даних, зафіксованих на відеозаписі.

При цьому відеозапис у даному випадку не є доказом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а тільки доказом самого факту зупинки автомобіля, а також доказом того, що за кермом знаходився саме ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписом, де видно, що після зупинки автомобіля ВАЗ 2105 відкрилися двері водія і звідти вийшов останній.

Суд також не приймає заперечення захисника щодо пояснень свідка ОСОБА_2 про той факт, що свідок, спочатку поїзджаючи повз АЗС у протилежному напрямку бачила, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 , а вже потім, коли їхала у зворотньому напрямку була ними зупинена задля засвідчення проходження зупиненим водієм стану алкогольного сп`яніння, у з`язку з тим, що обидва відеофайли фіксують занадто короткий проміжок часу: 1-й 00:59 хвилин, а 2-й 01:00 хвилину. Отже свідок могла проїзджати у зворотньому напряку у час, який не відображений на жодному з двох файлів відеозапису через занадто коротку тривалість кожного з них.

Покази свідка ОСОБА_2 підтверджують відмову водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння

Інші заперечення суд не приймає, оскільки вони нічим не підтверджені, та вони не мають для вирішення справи істотного значення.

Суд вважає, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю вищенаведених досліджених судом доказів, які є належними, допустимими та достовірними, як такі що здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у межах цієї санкції.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлення права керування транспортними засоби строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 , ст. ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена особою, притягнутою до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше 15 днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Повний текст виготовлено 22.01.2024.

Суддя В. С. Овсянніков