№ 3/229/671/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2024 р. м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Грубник О.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

відповідно до протоколу №18 від 23.01.2024 року, відповідно до бойового розпорядження оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15 червня 2023 року №БР-2331 21 окремий батальйон спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 приданий в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої Служби Збройних Сил України (далі - СВС ЗС України), кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Відповідно до статті 16 СВС ЗС України, кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до статті 82 СВС ЗС України начальник служби бригади в мирний і воєнний час відповідає за відповідний вид забезпечення бригади цією службою: за підготовку підрозділів бригади відповідно до своєї спеціальності; за забезпечення бригади озброєнням, бойовою та іншою технікою і матеріальними засобами зі своєї служби, їх правильне використання та утримання в порядку і справності; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу, підпорядкованих підрозділів і служби.

Згідно зі статтею 87-1 СВС ЗС України начальник медичної служби окремого батальйон' відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно- гігієнічних і протиепідемічних заходів у окремому батальйоні, своєчасне надання необхідної медичної допомоги пораненим (травмованим, отруєним) та хворим.

На доповнення вимог, викладених у статтях 82-84 СВС ЗС України, начальник медичної служби окремого батальйону зобов`язаний:

організовувати створення в окремому батальйоні системи надання екстреної медичної допомоги та стабілізації стану хворого, що проводяться терміново у разі гострого захворювання (поранення, травми, отруєння);

особисто володіти прийомами надання екстреної медичної допомоги і стабілізації стану хворого та навчати їм підлеглих;

проводити лікувально-профілактичні і покладені на медичну службу протиепідемічні заходи: вивчати умови, що забезпечують безпеку виконання навчально-бойових, завдань; стежити за виконанням установлених санітарних норм розміщення, харчування водопостачання, лазно-прального обслуговування особового складу;

у взаємодії із заступником командира полку з морально-психологічного забезпечення пропагувати серед військовослужбовців і членів їх сімей здоровий спосіб життя;

брати участь у розробленні режиму харчування і складанні розкладок продуктів; здійснювати систематичний медичний контроль за якістю харчування особового складу та якістю води, що ним вживається;

контролювати санітарний стан району розташування окремого батальйону, їдалень, жилих приміщень та господарських служб; здійснювати контроль за своєчасністю миття військовослужбовців строкової військової служби в лазні і заміни їм натільної та постільної білизни, рушників та шкарпеток.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

23 січня 2024 року, на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) за результатами службового розслідування було встановлено факт недбалого ставлення до військової служби військовою службовою особою - начальником медичної служби військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_2 (далі - старший лейтенант медичної служби ОСОБА_2 ).

Так, 14 січня 2024 року, особовому складу військової частини НОМЕР_2 , приданої в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_1 , в тому числі начальнику медичної служби військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту медичної служби ОСОБА_3 , зарахованому до особового складу відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині), старшим начальником було доведено виконання ряду обов`язків, до яких останній приступив.

З поза термінового бойового донесення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 від 14 січня 2024 року № 18 стало відомо, що в ході ведення бойових дій з військовими формуваннями рф особовий склад військової частини НОМЕР_2 самовільно залишив позиції « НОМЕР_3 », « НОМЕР_3 », « НОМЕР_3 », « НОМЕР_3 », ВОП « НОМЕР_3 », РОП «***», що призвело до втрати АДРЕСА_3 .

В ході службового розслідування встановлено, що особовий склад 1 та 2 рот спеціального призначення (далі - рсп) військової часини НОМЕР_2 у кількості 44 військовослужбовців включно з командирами 1 та 2 рсп вийшли з позицій без рішення командування військової частини НОМЕР_1 та без рішення командування НОМЕР_2 . 3 10 січня 2024 року особовому складу 1 та 2 рсп, які перебували на вказаних позиціях не постачалася їжа, вода, боєкомплект та інше необхідне майно, не проводилась евакуація поранених, що призвело до виснаження цього особового складу та втрати ним боєздатності через тривалу відсутність забезпечення.

Основною причиною що призвела до невиконання бойового розпорядження щодо утримання визначеної ділянки смуги оборони для військової частини НОМЕР_2 , залишення позицій, яке призвело до втрати АДРЕСА_3 стала відсутність дієвої системи управління та повна відсутність всебічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 .

Обіймаючи штатну посаду начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 , пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, старший лейтенант медичної служби ОСОБА_2 відповідно до посадових обов`язків забезпечення військової частини НОМЕР_2 медичною службою не організував та не проводив. Проведені ним лікувальні заходи системного характеру не мають, про що свідчить відсутність плану медичного забезпечення. Розпорядження з медичного забезпечення старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_2 не видавались взагалі. Крім цього, евакуації поранених з АДРЕСА_3 до точки евакуації в АДРЕСА_4 (відстань перевищує 10 км) ним не організована, і безпідставно покладалась безпосередньо на особовий склад військової частини НОМЕР_2 , який перебуває на бойових позиціях. Неналежна організація старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_2 евакуації поранених вчинила негативний вплив на готовність особового складу до виконання бойових завдань, призвела до непоодиноких випадків перебування поранених військовослужбовців на позиціях без евакуації до 6 днів, випадків перебування поранених військовослужбовців без належної медичної допомоги із накладеними турнікетами більше 20 годин, що в подальшому призвело до ампутації кінцівок.

Таким чином, під час виконання функціональних обов`язків, начальник медичної служби військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант медичної служби ОСОБА_5 всупереч вимогам статутів Збройних Сил України не здійснював належні заходи щодо організації і виконання медичного забезпечення особового складу військової частини НОМЕР_2 , шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до самовільного залишення підлеглим особовим складом позицій « НОМЕР_3 », «****», «****», « НОМЕР_3 », воп «*****», РОП «***», та втрати АДРЕСА_3 підрозділами військової частини НОМЕР_2 14 січня 2024 року.

Оскільки назви позицій є виключно для службового користування тому в протоколі їх назви відмічені зірками.

Враховуючи вищевикладене, встановлено, що старший лейтенант медичної служби ОСОБА_2 своїми діями порушив ст.ст.11, 16, 82, 87-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім того, в діях старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП, тобто, недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився. Надав до суду письмові пояснення, згідно яких проти складного протоколу заперечує та просить суд його закрити.

Адвокат Коровай А.А. просив суд закрити протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що в його діях відсутні склад адміністративного правопорушення.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених у ст.255 КУпАП.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Особа, яка склала протокол №18 від 23.01.2024 року, дії ОСОБА_2 кваліфікувано, як правопорушення відповідальність за яке передбачена у ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Диспозиція ст.172-15 КУпАП визначає склад правопорушення: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, у ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачено діяння, визначене в ч.1 цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

В примітках до статті 172-13 КУпАП наведено поняття "військові службові особи", під якими розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має військове звання старший лейтенант медичної служби, начальник військової частини НОМЕР_2 .

Отже, ОСОБА_2 не є військовим начальником, або військовослужбовцем, який постійно чи тимчасово обіймає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а тому не відноситься до військових службових осіб в розумінні приписів ст.173-13 КУпАП, і відповідно не є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено у ст. 172-15 КУпАП.

Інших належних доказів, що ОСОБА_2 займає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків і є військовою службовою особою, суду не надано.

У протоколі №18 від 23.01.2024 року зазначено, що 23 січня 2024 року, на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) за результатами службового розслідування було встановлено факт недбалого ставлення до військової служби військовою службовою особою - начальником медичної служби військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_2 (далі - старший лейтенант медичної служби ОСОБА_2 ).

Так, 14 січня 2024 року, особовому складу військової частини НОМЕР_2 , приданої в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_1 , в тому числі начальнику медичної служби військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту медичної служби ОСОБА_3 , зарахованому до особового складу відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині), старшим начальником було доведено виконання ряду обов`язків, до яких останній приступив.

З поза термінового бойового донесення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 від 14 січня 2024 року № 18 стало відомо, що в ході ведення бойових дій з військовими формуваннями рф особовий склад військової частини НОМЕР_2 самовільно залишив позиції « НОМЕР_3 », « НОМЕР_3 », « НОМЕР_3 », « НОМЕР_3 », ВОП « НОМЕР_3 », РОП «***», що призвело до втрати АДРЕСА_3 .

В ході службового розслідування встановлено, що особовий склад 1 та 2 рот спеціального призначення (далі - рсп) військової часини НОМЕР_2 у кількості 44 військовослужбовців включно з командирами 1 та 2 рсп вийшли з позицій без рішення командування військової частини НОМЕР_1 та без рішення командування НОМЕР_2 . 3 10 січня 2024 року особовому складу 1 та 2 рсп, які перебували на вказаних позиціях не постачалася їжа, вода, боєкомплект та інше необхідне майно, не проводилась евакуація поранених, що призвело до виснаження цього особового складу та втрати ним боєздатності через тривалу відсутність забезпечення.

Основною причиною що призвела до невиконання бойового розпорядження щодо утримання визначеної ділянки смуги оборони для військової частини НОМЕР_2 , залишення позицій, яке призвело до втрати АДРЕСА_3 стала відсутність дієвої системи управління та повна відсутність всебічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 .

Обіймаючи штатну посаду начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 , пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, старший лейтенант медичної служби ОСОБА_2 відповідно до посадових обов`язків забезпечення військової частини НОМЕР_2 медичною службою не організував та не проводив. Проведені ним лікувальні заходи системного характеру не мають, про що свідчить відсутність плану медичного забезпечення. Розпорядження з медичного забезпечення старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_2 не видавались взагалі. Крім цього, евакуації поранених з АДРЕСА_3 до точки евакуації в АДРЕСА_4 (відстань перевищує 10 км) ним не організована, і безпідставно покладалась безпосередньо на особовий склад військової частини НОМЕР_2 , який перебуває на бойових позиціях. Неналежна організація старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_2 евакуації поранених вчинила негативний вплив на готовність особового складу до виконання бойових завдань, призвела до непоодиноких випадків перебування поранених військовослужбовців на позиціях без евакуації до 6 днів, випадків перебування поранених військовослужбовців без належної медичної допомоги із накладеними турнікетами більше 20 годин, що в подальшому призвело до ампутації кінцівок.

Таким чином, під час виконання функціональних обов`язків, начальник медичної служби військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант медичної служби ОСОБА_5 всупереч вимогам статутів Збройних Сил України не здійснював належні заходи щодо організації і виконання медичного забезпечення особового складу військової частини НОМЕР_2 , шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що призвело до самовільного залишення підлеглим особовим складом позицій « НОМЕР_3 », «****», «****», « НОМЕР_3 », воп «*****», РОП «***», та втрати АДРЕСА_3 підрозділами військової частини НОМЕР_2 14 січня 2024 року.

Оскільки назви позицій є виключно для службового користування тому в протоколі їх назви відмічені зірками.

Дослідивши в судовому засідання протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається правопорушення, відповідальність за яке передбачена у ч.2 ст.172-10 КУпАП - відмова від виконання законних вимог командира (начальника).

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого у ч.2 ст.172-10 КУпАП, а саме: відмова від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення №18 від 23.01.2024 року, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого у ч.2 ст.172-15 КУпАП.

При цьому, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Неправильна кваліфікація порушення зумовлює складення протоколу за неналежне порушення і, відповідно, відсутність протоколу за вчинене правопорушення. Відповідно до цього провадження закривається з підстави відсутності події та складу правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч.2 ст.172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.172-15,221,245,247-249,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.294 КУпАП, до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. М. Грубник