Справа №: 671/102/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Ніколова С.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

01 грудня 2023 року о 16 год. 45 хв. на автомобільній дорозі Білогір`я - Кам`янець- Подільський 79 км+ 300 м поблизу с. Соломна Волочиської ТГ водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Seat Toledo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п. 12.1., п. 2.3. «б» Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, будучи неуважним допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 надав суду письмове пояснення, в якому просить закрити праводження у справі на підставі п. п. 1, 4 ст. 247 КУпАП, посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та те, що зіткнення його автомобіля із автомобілем «Volkswagen Passat» було крайньою необхідністю. Вважає, що ДТП сталося через створення аварійної ситуації іншою особою, оскільки він, як водій та учасник дорожнього руху, об`єктивно не міг припустити, що попереду дороги відбулось ДТП, учасники якого не виконали ПДР, щоб попередити інших водіїв, та це стане перешкодою, яку не можливо буде об`їхати.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 2.3. «б» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з пунктом 12.1. Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

ОСОБА_1 дані вимоги Правил дорожнього руху не виконав, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів та їх пошкодження.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 405088 від 10.01.2024 року (а.с. 1), відеозаписами обставин вчинення правопорушення, що записані на dvd-r диск з відеореєстратора, що був встановлений в салоні автомобіля «Seat Toledo» (а.с. 2, 60), матеріалами з кримінального провадження №00004140, в тому числі даними витягу з ЄРДР, протоколу огляду місця ДТП, планом -схемою до протоколу огляду місця ДТП, даними протоколів допиту свідків, потерпілого (а.с. 7-34).

Твердження ОСОБА_1 про його невинуватість у вчинені ДТП суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Згідно з положеннями ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна школа є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

За наявності усіх трьох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі ст. 17 КУпАП, а провадження по справі про адмінправопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

Зазначені ОСОБА_1 обставини не відносяться до обставин, визначених у ст. 17 КУпАП, які виключають адміністративну відповідальність.

Суд виходить з того, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати передбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад ожеледиця, інші складні погодні умови або повалене дерево), так і виду людських помилок, необережності, необачності, а також порушення ПДР. Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як наприклад обмеження швидкості, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньої обстановкою, що склалася.

Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для всіх інших учасників руху об`їзду перешкоди. Закон не передбачає модифікації цих обов`язків або звільнення від них залежно від причин виникнення перешкоди, тому ці причини можуть включати також і порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху.

Виходячи з цього, суд вважає, що наявність несприятливих погодних умов чи іншої дтп на ділянці дороги, в тому числі, коли її учасники не встигли виставити аварійні знаки, зобов`язувало водія ОСОБА_1 враховувати вказану дорожню обстановку та вживати заходи щодо безпечності дорожнього руху (дотримуватись безпечної швидкості), тобто враховуючи погодні та технічні обставини він повинен був виконувати вимоги п.12.1 ПДР України, а саме контролювати швидкість автомобіля та враховувати дорожні обставини під час руху.

Виходячи зі змісту положень п. 12.1 ПДР України, саме на водієві лежить обов`язок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, який під час керування транспортним засобом повинен враховувати дорожню обстановку, в тому числі пору року, атмосферні явища, стан поверхні проїзної частини і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень п. 12.1, п. 2.3 «б» ПДР України, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, тому дії останнього суд кваліфікує за ст. 124 КупАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З урахуванням викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вину у вчиненому правопорушенні визнав, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про призначення йому адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ст. 124 КУпАП.

Суд визначає для правопорушника ОСОБА_1 дане адміністративне стягнення з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень в майбутньому та спонукання його до правослухняності. На думку суду, дане адміністративне стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення правопорушника.

Керуючись ст. ст. 17, 33, 40-1, 124, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На постанову може бути подана скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Суддя: