Справа № 135/363/24
Провадження № 3/135/161/24
ПОСТАНОВА

іменем України

03.04.2024 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали які надійшли з відділення поліції №3 Гайсинського РУП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 , непрацюючу,

за ч.3 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №772959 від 19.03.2024 зазначено, що 14.03.2024 0 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 неналежно виконала свої батьківські обов`язки відносно виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наніс удар правою рукою по обличчю в область лівого ока ОСОБА_3 в приміщені ліцею №4 м.Ладижин по вул.Будівельників, 63.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою не визнала. Згідно поданого клопотання, яке підтримала в судовому засіданні зазначила, що належно виконує свої батьківські обов?язки та забезпечує сина всім необхідним.

Захисник Бодачевський Р.В. в судовому засіданні вказав, що вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне. Суд не вправі самостiйно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адмiнiстративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненнi певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостiйно відшукувати докази винуватості особи у вчиненнi правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини i основоположних свобод.

Так, згідно фабули протоколу у справі про адміністративне правопорушення, 14.03.2024 року о 12 год. 15 хв. вона неналежно виконала свій батьківський обов`язок щодо виховання свого сина ОСОБА_2 . Однак, протокол не мiстить відомостей яких саме визначених статтею 150 Сiмейного кодексу України батьківських обов`язків вона не виконала 14.03.2024 року близько 12 год. 15 хв. та у який спосіб вона їх не виконала.

Крім того, протокол серії ВАВ № 772959 вiд 19 березня 2024 року мiстить відомості про те що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс удар ОСОБА_3 , 2009 р.н. в обличчя в область ока. Однак, диспозиція ч.3 ст. 184 КУпАП передбачає вiдповiдальнiсть за вчинення неповнолітніми віком вiд чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, вiдповiдальнiсть за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу. Відомостей про те яке правопорушення передбачене КУпАП вчинив неповнолiтній ОСОБА_4 протокол не містить. Особа не може нести відповідальність за діяння, яке не охоплюється КУпАП як правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника Бодачевського Р.В., суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідальність за ч.3 ст.184 КУпАП настає за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто фактично відсилає до інших статей КУпАП, які мають бути зазначені при викладі фактичних обставин правопорушення, щодо вчинення якого складено протокол.

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та позбавлений можливості доповнювати фактичні обставини чи самостійно збирати докази.

Згідно зі ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст.256 КУпАП у протоколi про адмiнiстративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення i суть адмiнiстративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає вiдповiдальнiсть за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини стандарти, установлені Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", заява № 36673/04), "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08)).

Ці стандарти полягають у тому, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певна особа має доводити в суді, а також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки в такий спосіб неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Суд, розглядає справу лише у межах пред`явленого обвинувачення.

В протоколі серії ВАВ №772959 від 19.03.2024 зазначено, що 14.03.2024 0 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 неналежно виконала свої батьківські обов`язки відносно виховання свого сина, який наніс удар правою рукою по обличчю в область лівого ока ОСОБА_3 в приміщені ліцею №4 м.Ладижин.

Разом з тим, в протоколі не вказано, яке саме адміністративне правопорушення вчинив неповнолітній ОСОБА_2 ..

Вимогам ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №772959 від 19.03.2024 не відповідає, виходячи з того, що він не містить вказівки на статтю КУпАП, яка передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, яке вчинене неповнолітнім, не викладає диспозицію чи хоча б назву статті КУпАП, яку порушив неповнолітній.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є не будь-яке протиправне діяння, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, а лише такі порушення, за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки на те, яке правопорушення вчинено неповнолітнім, не містить зазначення статті, яка передбачає відповідальність за вчинення неповнолітнім правопорушення. Суд позбавлений можливості доповнювати пред`явлене звинувачення, зокрема і в частині самостійної кваліфікації дій неповнолітнього.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція суду, а саме:«У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких i узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 вiд 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення вiд 18 січня 1978 року у справі «Iрландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративне правопорушення, слід визначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом.

При цьому, навіть встановивши, що в діянні ОСОБА_1 може бути наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП через наявність обставин, що можуть свідчити про неналежне виконання нею обов?язку щодо виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, суд позбавлений можливості самостійно змінити кваліфікацію діяння особи, яке викладено в протоколі, оскільки склад правопорушень передбачених частинами першою та третьою статті 184 КУпАП є відмінними.

Оскільки в судовому засіданні не доведено поза всяким сумнівом, що мала місце подія, яка викладена в протоколі про адмінпорушення, а пред?явлене звинувачення є неконкретним, суд всі сумніви з цього приводу тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Оскільки суд позбавлений можливості змінювати пред?явлене особі обвинувачення, та розглядає справу лише в межах обставин, викладених у протоколі, тому справа підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 184, 247 п.1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя