Справа №345/1674/24
Провадження № 3/345/572/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2024 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Вітолюкс Дистрибуція», громадянина України, за ч.1 ст.163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_1 головним державним інспектором відділу планових перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Петрук Н.Д. складено протокол про адміністративне правопорушення №643, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Вітолюкс Дистрибуція», допустив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, що призвело до заниження податку на прибуток всього в сумі 514079,00 грн. внаслідок заниження інших доходів всього в сумі 1115372,00 грн. по господарських операціях з ТОВ «ІМП ГРУП», ТОВ «Торговий дім «КІМАК», ТОВ «Спец-Альянс Груп», ТОВ «Укртехпроект», ТОВ «Будівельне підприємство «Укрзабудова», ТОВ «Хартехнофонд» в частині отримання коштів, перерахування яких не пов`язано з постачанням товарів та відсутність даних у ТОВ «Вітолюкс Д» щодо необхідності їх повернення у майбутньому та інше та завищення адміністративних витрат всього в сумі 874 404,65 грн. та витрат на збут всього в сумі 866220,83 грн. в частині включення до складу витрат послуг з оренди нежитлових приміщень та відшкодування вартості електроенергії по операціях з ТОВ «Ч.А.С.», які фактично не відбулися, а тільки відображені на первинних документах, які також не є чинними у зв`язку з тим, що договір укладено з порушенням вимоги закону (є нікчемним), в результаті чого порушено пп.44.1, 44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, ПСБО №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», ПСБО №15 «Дохід», ПСБО №16, ПСБО №11, ст.1, ст.4, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; встановлено порушення ведення податкового обліку, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 348125,00 грн. внаслідок включення до складу податкового кредиту суми ПДВ по операціях отримання послуг оренди нежитлових приміщень та відшкодування вартості електроенергії по операціях з ТОВ «Ч.А.С.», які фактично не відбулися, а тільки відображені на первинних документах, які також не є чинними у зв`язку з тим, що договір укладено з порушенням вимоги закону (є нікчемним), в результаті чого порушено п.п.198.1 п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин. Проте, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивує тим, що підставою для складання протоколу №643 є Акт перевірки від 25.01.2024 року №1756/09-19-07-01/39583350. 21.02.2024 року на підставі Акту перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення №004909/0701 від 21.02.2024 року, №00410/0701 від 21.02.2024 року, №004913/071 від 21.02.2024 року.

ТОВ «Вітолюкс Дистрибуція» була подана позовна заява про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №004909/0701 від 21.02.2024 року, №00410/0701 від 21.02.2024 року, №004913/071 від 21.02.2024 року. Станом на дату подання даного клопотання процедура судового оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень триває у рамках розгляду Івано-Франківським окружним адміністративним судом справи №300/1969/24 від 18.03.2024 року. Таким чином, висновки, покладені в основу вищевказаних податкових повідомлень-рішень та Акту перевірки є такими, що не можуть свідчити про недотримання ТОВ «Вітолюкс Дистрибуція» вимог податкового законодавства. А тому встановлення факту порушення директором ТОВ «Вітолюкс Дистрибуція» ОСОБА_1 закріпленого законом порядку ведення податкового обліку є незаконним, передчасним та таким, що ґрунтується на неузгодженому податковому зобов`язанні. Таким чином, ОСОБА_1 просить закрити провадження по справі.

Оскільки ОСОБА_1 висловив свою позицію з приводу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 163-1 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частина 2 ст.38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Отже, статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. У цих випадках, згідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, тобто зазначений строк ніким продовжений бути не може, будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припиненими.

За правилами ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, для більшості правопорушень точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення. При тривалому правопорушенні початок перебігу строку давності визначається по-іншому, точкою відліку тут є момент виявлення проступку.

Із доктринального тлумачення норм ст.ст. 9, 38 КПК України випливає, що триваюче правопорушення вчинюється протягом біль-менш тривалого часу і характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, в тому числі, тривалим безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Вважається, що триваючі правопорушення припиняються у разі виявлення факту цих правопорушень компетентним органом при проведенні перевірок, в тому числі, при виявленні таких проступків, як відсутність обліку доходів та витрат щодо яких встановлена обов`язкова форма обліку, бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його із порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інші правопорушення, встановити які можливо лише під час проведення документальної перевірки на підставі первинних документів.

До адміністративних правопорушень, які мають разовий характер і не є триваючими, відносяться такі проступки, як несвоєчасна подача декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджету та державних цільових фондів тощо. Днем вчинення таких правопорушень є дата порушення граничного строку подачі декларації, про доходи до фіскального органу, порушення граничного строку подачі до закладу банків платіжних документів про оплату податків, зборів тощо.

Як видно з матеріалів справи, у вину ОСОБА_1 ставиться заниження податку на прибуток, заниження податку на додану вартість за наступні періоди: січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року, сіічень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року, вересень 2019 року,жовтень 2019 року, листопад 2019 року, грудень 2019 року, І квартал 2017 року, півріччя 2017 року, три квартали 2017, 2017 рік, І квартал 2018, півріччя 2018, три квартали 2018 року, 2018 рік, І квартал 2019 року, півріччя 2019 року, три квартали 2019 року, 2019 рік, півріччя 2020 року, три квартали 2020 року, 2020 рік, по ПДВ з січня 2017 року по грудень 2019 року.

Інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення не є триваючими, оскільки, сплата відповідних податкових зобов`язань обумовлена конкретними строками.

За таких обставин на момент розгляду вказаної справи строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, сплинули.

При цьому, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 38, 221, п. 7 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя