П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьова Л. В, розглянувши матеріали, які надійшли з Державної екологічної інспекції Центрального округу Державної екологічної інспекції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ст. 91 кодексу України про адміністративні правопорушення

Встановив:

ОСОБА_1 30 вересня 2023 року приблизно о 11 годині 22 хвилин на річці Дніпро, поблизу с. Орлик Полтавського району Полтавської області в межах РЛП «Нижньоворсклянський» здійснював незаконну діяльність, а саме на алюмінієвому човні «Южанка», бортові номера відсутні, з двигуном MERCURY 6, із паливним баком на 10 л, зі спінінгом «фішер» з катушкою, перебував на воді з метою вилову водних живих біоресурсів, чим порушив вимоги ст. 9, 9-1 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 91 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла телефонограма, в якій прохав розгляд справи провести без його участі. Вину у вчиненому визнав частково, прохав закрити справу в зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Статтею 91 кодексу України про адміністративні правопорушення визначена відповідальність за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Відносини, що виникають під час використання природно-заповідного фонду регулюється Законом України «Про природно-заповідний фонд України».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися зокрема, у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. Встановлені частиною першою цієї статті основні види використання, а також заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.

Статтею 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Так, спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Перелік встановлених цим Законом видів використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а також на підставі дозволів. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно- заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також на підставі дозволів. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення (крім корисних копалин) здійснюється на підставі дозволів, що видаються місцевими радами за погодженням з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно- заповідного фонду загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України. Видача дозволів на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на безоплатній основі. Видача дозволів здійснюється на підставі клопотання (заявки) природокористувача, погодженого із власником або постійним користувачем земельної ділянки та заінтересованими органами. Дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів може бути анульований органом, що його видав, у разі: різкого погіршення стану навколишнього природного середовища внаслідок природокористування, ліквідації підприємства, установи або організації, яка отримала дозвіл; порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду; втрати чи пошкодження дозволу, що не дає можливості визначити зміст дозволу. Здійснення господарської та іншої діяльності за декларативним принципом заборонено. Дозвіл видається після затвердження лімітів протягом місяця з моменту подання клопотання. Підставами для відмови у видачі дозволу є відсутність затвердженого в установленому порядку ліміту, порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду. Рішення про відмову у видачі дозволу може бути оскаржено до центральнoго органу виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або до суду. Прийняття рішення про відмову у видачі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється у місячний строк. Заява про оскарження рішення про відмову у видачі дозволу подається до центральнoго органу виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, протягом строку, що не перевищує десять днів з дня одержання відповідного рішення. Заява розглядається у десятиденний строк. Про результати розгляду заявник повідомляється у письмовій формі. Проведення рубок формування і оздоровлення лісів, інших видів рубок здійснюється в межах затверджених планів та на підставі рішень науково-технічних рад установ природно-заповідного фонду згідно з лімітом на використання природних ресурсів на підставі дозволів.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення №003766 від 30 вересня 2023 року, описом вилучених знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих, транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП по справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення № 003766 від 30.09.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 , датою вчинення правопорушення зазначено 30.09.2023 року.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що по даному правопорушенню стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його вчинення, а саме 30 вересня 2023 року та порушення не є триваючим, а на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, то на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 38, 91, 247, 280, 283 КУпАП, суддя

Постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 91 кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя