Справа № 347/818/24
Провадження № 33/4808/850/24
Категорія ч. 3 ст. 164-14 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківськ ого апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст. 164-14 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, , що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто 605,60 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 164-14 КУпАП

Так, судом встановлено, що за період з 01.01.2022 по 30.12.2022 року з каси МКП «Косів» виплачено під звіт диспетчеру ОСОБА_2 кошти на придбання дизельного палива в сумі 519487,49 гривень. Вказані кошти, відповідно до Звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, диспетчером ОСОБА_2 було використано на придбання дизельного палива в кількості 10563,34 л та бензину А-92 в кількості 103,14л, що підтверджено касовими чеками з автозаправних станцій. Вищевказані авансові звіти затверджено директором МКП «Косів» ОСОБА_1 , чим було порушено вимоги ч.10 ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922-VІІІ (із змінами та доповненнями). Отже, в порушення вимог ч.10 ст.3 вищенаведеного Закону, підприємством в особі директора МКП «Косів» ОСОБА_1 здійснено закупівлю пального без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а також не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Зокрема, вказує, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 164-14 КУпАП, оскільки він не вважає себе суб`єктом, який вчинив правопорушення. Свої твердження аргументує тим, що законодавець чітко визначив, що за порушення вимог ЗУ «Про публічні закупівлі» (далі Закон) відповідальність несуть службові(посадові)особи, уповноважена особа замовника та керівники замовників. У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу, що законодавець одні і ті самі дії розділяє на два різних склади правопорушення в залежності від його суб`єкта. Якщо суб`єктом даного правопорушення є уповноважена особа замовника то відповідальність передбачається ч. 3 ст. 164-14 КУпАП. . Якщо суб`єктом даного правопорушення є керівник замовника то відповідальність передбачається ч. 5 ст. 164-14 КУпАП. Стаття 1 Закону дає визначення уповноваженої особи. Тому уповноваженою особою МКП «Косів», яка була відповідальна за організацію та проведення процедур закуплі/спрощених закупівель є ОСОБА_3 . ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 р. по 30.12.2022 р. працював керівником МКП «Косів». Тому ОСОБА_1 не вважає себе суб`єктом, в діях якого є склад правопорушення передбаченого ч.3 ст. 164-14 КУпАП.

Також вказує, що п.3. ч.1 ст.2 ЗУ «Про публічні закупівлі» передбачає, що замовниками є юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі. В листі Мінекономіки від 21.05.2020 р. №3404-04/32275-06 роз`яснено, що діяльність юридичних осіб не є промисловою чи комерційною у разі, якщо при забезпеченні певної державної чи громадської потреби діяльність підприємств, установ та організацій не орієнтована виключно на одержання прибутку, а забезпечує певну суспільну потребу (функцію держави) та не залежить від економічних ризиків та витрат на неї. Листом Мінекономіки №3302-06/12875-06 від 29.04.2006 р. зазначено, що важливим елементом для розуміння поняття «замовник» у контексті Закону є спосіб, у який держава або органи місцевого самоврядування забезпечують свої потреби. Визначено, що якщо діяльність здійснюється на комерційній основі у випадках, коли потреби держави та територіальної громади забезпечуються на конкурентному ринку, де прибутковість є основною мотивацією. Також наводить позицію Верховного суду у постанові від 29.12.2022 р. у справі №2601666/19, де ДП «Свалявське лісове господарство» не визнає себе замовником у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі». Підсумовуючи, стверджує що згідно Статут МКП «Косів» дане підприємство є унітарним комунальник комерційним підприємством, яке діє за принципами самофінансування та самоокупності. Має право виконувати роботи, надавати послуги чи реалізовувати продукцію за цінами, що формуються відповідно до умов комерційної діяльності. Звертає увагу суду, що джерелом коштів, які були виплачені під звіт за придбання пального, є комерційна діяльність підприємства, тому що останнє надає платні послуги мешканцям Косова. Даний факт також підтвердила в судовому засіданні суду І інстанції свідок ОСОБА_3 , а саме що кошти на закупівлю палива видавалися з каси під звіт, при тому, що у касу вони надходили від комерційної діяльності з надання платних послуг.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у вважав за необхідне у повному обсязі перевірити вищевказані доводи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164 КУпАП. Правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №13/09/0009/2024/пр від 02.04.2024 року, за період з 01.01.2022 по 30.12.2022 року з каси МКП «Косів» виплачено під звіт диспетчеру ОСОБА_2 кошти на придбання пального в сумі 519 487.49 гривень. Вказані кошти, відповідно до Звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, диспетчером ОСОБА_2 було використано на придбання дизельного палива в кількості 10 563,34 л та бензину А-92 в кількості 103,14 л, що підтверджено касовими чеками з автозаправних станцій. Вищевказані авансові звіти затверджено директором МКП «Косів» ОСОБА_1 , і тим самим виявлено порушення законодавства про публічні закупівлі, а саме: придбання товарів, робіт і послуг до без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель відповідно до вимог закону, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 164-14 КУпАП. (а.с. 1)

Протокол складений уповноваженою особою головним державним аудитором відділу контрою у сфері закупівель Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області ОСОБА_4 із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний нею. Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не підписано. У примітках до протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що другий примірник протоколу надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 254 КУпАП, у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.164 КУпАП обвинувачується у порушенні законодавства про публічні закупівлі, а саме: придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Матеріали провадження містять дані про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була належним чином повідомлена про зміст обвинувачення та отримала копію протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності. ( а.п.33,34)

Згідно долученого до матеріалів справи акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності МКП «Косів» КМР за період з 01.01.2020 року по 31.12.2023 року №06-21/01 від 19.03.2024 (а.с. 2-6) виявлено на підприємстві порушення, зокрема порушення вимог законодавства про публічні закупівлі директором підприємства ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Косівської міської ради від 22 грудня 2017 р. №3.6-23, міська рада вирішила призначити ОСОБА_1 на посаду директора міського комунального підприємства «Косів» Косівської міської ради та укласти трудовий договір з директором МКП «Косів» КМР ОСОБА_1 терміном на 1 рік (а.с.7). Копією контракту №1 від 03.01.2018 р. зазначено, що Косівська міська рада в особі голови ОСОБА_5 уклала контракт із ОСОБА_1 про призначення його на посаду директора МКП «Косів» КМР на термін з 03.01.2018 року по 03.01.2019 року (а.с. 8-11).

Відповідно до рішення Косівської міської ради від 24 грудня 2018 р. №3.3-33, міська рада вирішила продовжити термін дії трудового договору між Косівською міською радою та ОСОБА_1 щодо перебування останнього на посаді директора міського комунального підприємства «Косів» Косівської міської ради терміном 5 років (а.с.12).

До матеріалів справи долучені копії статутів МКП «Косів» Косівської міської ради 2017 р. (а.с. 13-15),2021 р. (а.с. 16-17), 2022 р. (а.с. 18-19) згідно яких п.6.7 передбачено, що директор несе особисту відповідальність за виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з реєстрами авансових звітів про здійснене придбання пального за рахунок готівкових коштів диспетчером МКП «Косів» КМР ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 року по 30.12.2022 року, ОСОБА_1 , як службова посадова особа підприємства затвердив їх (а.с. 20-23).

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. Вищевказані докази оцінюються судом у своїй сукупності та є достатніми для прийняття відповідного судового рішення. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності інформації, яка міститься у досліджених доказах, суду не надано.

Диспозиція сформульованої в ч.3 ст.164-14 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законом про адміністративну відповідальність.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад врегульовано Законом України «Про публічні закупівлі».

Тобто об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері публічних закупівель відповідного до Закону України «Про публічні закупівлі»

Відповідно об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 164-14 КУпАП, виражається у вчиненні дій, зокрема, придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель відповідно до вимог закону.

Дане правопорушення має спеціального суб`єкта його вчинення посадову особу (уповноважену особу), відповідальну за проведення процедури публічних закупівель.

Відповідно до рішення Косівської міської ради №3.6-23 від 22 грудня 2017 р. Та контракту №1 від 03.01.2018 р. ОСОБА_1 призначено на посаду директора міського комунального підприємства «Косів» Косівської міської ради.

Відповідно до рішення Косівської міської ради №3.3-33 від 24.12.2018 р. продовжено дію трудового договору, укладеного між Косівською міською радою та директором міського комунального підприємства «Косів» Косівської міської ради ОСОБА_1 терміном на 5 років.

Згідно з п.6.7. статутів МКП «Косів» 2017 р., 2021 р., 2022 р. директор несе особисту відповідальність за виконання покладених на нього обов`язків.

Щодо доводів ОСОБА_1 уповноваженою особою МКП «Косів», яка була відповідальна за організацію та проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, є ОСОБА_3 , то вони є необґрунтованими, оскільки стверджуючи, що такі обов`язки остання мала згідно наказу №50с від 01.01.2021 р., жодних письмових доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_3 проводити тендерні закупівлі, учасники не надали.

Крім того, покладання певних обов`язків щодо проведення процедури закупівель/спрощених закупівель на іншого робітника підприємства не звільняє його керівника від виконання обов`язків, які покладені на нього відповідно до укладеного контракту, установчих документів та національного законодавства.

Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що відносно нього мав би бути складений протокол за ч.5 ст. 614-14 КУпАП, є неспроможними

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 є уповноваженою особою МКП «Косів», несе особисту відповідальність за виконання покладених на нього обов`язків та є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 164-14 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що МКП «Косів» є унітарним комерційним підприємством і грошові кошти, які були використані на придбання палива не були бюджетними коштами, а були коштами які були отримані від комерційної діяльності щодо надання послуг.

При цьому, в апеляційній скарзі зазначається, що відповідно до п.3.2, п.3.4, п.5.1. Статуту МКП «Косів» є унітарним комерційним підприємством, діє за принципами самофінансування та самоокупності та має право виконувати роботи, надавати послуги, реалізовувати продукцію за цінами, що формуються відповідно до умов комерційної діяльності, а у випадках, передбачених Законодавством України за фіксованими державними та врегульованими цінами та тарифами.

Разом з тим, відповідно до п. 1.2. Статуту МКП «Косів»(а.с. 48) згідно якого власником МКП «Косів» є Косівська міська рада Косівського району Івано-Франківської області, тобто орган місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2.1. Статуту МКП «Косів» підприємство створено з метою здійснення господарської діяльності … та отримання на цій основі прибутку Власником … від здійснення послуг визначених предметом діяльності Підприємства.

Відповідно до п.7.1. Статуту МКП «Косів» чистий прибуток підприємства за результати діяльності за звітний фінансовий рік розподіляється згідно з рішенням Власника.

Відповідно до ст. 63 Господарського кодексу України передбачено, що одним із видів підприємств є комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громад.

Відповідно до ст. 78 Господарського кодексу України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить.

Комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном).

Такий висновок зазначено Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 по справі №815/1216/16.

Абзацом 1 ч. 10 ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом, та укладення договорів про закупівлю, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року №1178 затверджено особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбаченихЗаконом України«Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

Пунктом 5 цієї постанови №1178 забороняється придбання замовниками товарів, робіт і послуг до/без проведення процедури закупівлі відкриті торги/використання електронного каталогу (у разі закупівлі товару), визначеної цими особливостями, та укладення договорів про закупівлю, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедури закупівлі відкриті торги/використання електронного каталогу (у разі закупівлі товару), визначеної цими особливостями (крім випадків, передбачених пунктами 9 і 13 цих особливостей).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.164-14КУпАП є безсумнівними, належними та допустимими, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом. Тобто дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.164-14КУпАП,а його вина цілком доведена матеріалами справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи у цілому не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, викладений в оскаржуваній постанові, щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд не знаходить підстав для задоволення скарги та скасування судового рішення.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, призначив справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв