Справа № 361/137/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

"04" квітня 2024 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Казарєз К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Щербані, працює головним інженером ТОВ «ТЕРАБУД», зареєстрований та проживає адресою АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серія ВАВ №985651 від 23.12.2023 року поліцейським Шаповаловою А.В., яка склала протокол, зазначено що: «23.12.2023 року близько 10-20 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 . висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , плюнув в її бік та погрожував фізичною розправою, без вчинення реальних дій, чим порушив громадський порядок і спокій громадян».

Потерпілою в протоколі вказана ОСОБА_2 .

Посадовою особою поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, діїОСОБА_1 кваліфіковані за ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце слухання справи за допомогою смс-повідомлення, яке він отримав 22.03.2024 року на номер телефону, що вказаний в його заяві та яка долучена поліцією до матеріалів провадження.

25.03.2024 року в телефонному режимі ОСОБА_1 просив слухати справу без його участі, просив справу закрити через закінчення строків притягнення до відповідальності.

Судом окрім протоколу серія ВАВ №985651 від 23.12.2023 року були досліджені долучені до нього матеріали та встановлено, що згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 23.12.2023 року, які вона надала працівникам поліції під час складання протоколу, вона пояснила, що 23.12.2023 року під час виконання її повноважень в м.Вознесенськ на вул.Одеська неподалік будинку 29 близько 10-20 год. водій автомобілю КІА д/н НОМЕР_1 здійснив зупинку з порушеннями ПДР. Під час оформлення порушення водій був відсутній, однак з`явився на моменті здійснення 3-го фото. Водій почав запитувати у неї про причини оформлення, після чого сів та поїхав. Через кілька хвилин водій повернувся та почав висловлювати в її бік нецензурною лайкою, плюнув їй в обличчя та погрожував фізичною розправою, даний факт було зафіксовано на робочу бодікамеру TEKSAR-0179. Вказала, що вона повідомила даному водієві, що викликала поліцію, однак він пішов та не став чекати. Також зазначила, що водій даного авто самостійно вирвав з принтеру повідомлення про вчинення правопорушення.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 поліції вказав, що 23.12.2023 року він приїхав до Вознесенського центрального ринку та припаркувався по вул.Одеській, після чого пішов до рибного павільйону аби купити рибу. Після чого він повернувся до автомобіля та побачив, як жінка у формі знімає на планшетний пристрій його автомобіль. Коли він підійшов до жінки та запитав що трапилось, остання повідомила, що виписує на його автомобіль штраф за порушення правил паркування. Він від`їхав з місця паркування та повернувся до жінки аби отримати квитанцію. Зазначив, що дійсно в ході розмови висловлювався нецензурною лайкою в бік жінки, але в жінку він не плював. Дана ситуація виникла через те, що дана особа не представилась йому та не пояснила причину, а також розмовляла з ним російською мовою, що для нього є неприпустимим.

Суд має право врахувати як доказ письмові пояснення, надані поліції, оскільки відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі №208/712/19 визначено, що: «Положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу».

Також до матеріалів справи було долучено відеозаписи, які в судовому засіданні було оглянуто.

На першому відео зафіксовано процедуру складання Поперечною квитанції про порушення правил паркування на авто за відсутності водія.

На іншому відео водій повідомляє Поперечній, що є інвалідом, проте Поперечна на це не реагує. Водій вказує, що на авто є знак, що він інвалід та показує посвідчення. Незадоволений діями Поперечної, водій висловлюється нецензурною лайкою на її адресу. Водій плює їй в обличчя та вона теж свариться на нього. Після чого викликає наряд поліції.

Окрім того потерпіла ОСОБА_2 в своїй заяві від 03.04.2024 року просила слухати справу без її участі та долучити до матеріалів провадження диск із відеозаписом з місця події, відеозаписи є аналогічними тим, що долучено до протоколу поліцією.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, суд враховує, що за змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, - є місце його вчинення, до якого законодавець відніс громадські місця.

Поняття «громадські місця» визначено у Законі України від 22.09.2005 року №2899-IV «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», стаття 1 якого передбачає, що громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

У даній справі таким місцем була територія вулиці Одеська в м.Вознесенську.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі та характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року визначено, що при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП підтверджується матеріалами справи. Зокрема даними у протоколі серія ВАВ №985651 від 23.12.2023 року, який в цілому відповідає вимогам ст.256 КУпАП та до якого зауважень ОСОБА_1 зроблено та внесено під час складання не було.

Окрім того, те що ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії, підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими поясненнями ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 від 23.12.2023 року, які ті надали поліції під час складання протоколу, а також відеозаписом з місця події.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена і його дії слід кваліфікувати за ст.173 КУпАП, як дрібне хуліганство.

Згідно із ч.2 ст.38 КУпАП по справам про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), - стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи.

Така правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

У контексті КУпАП Верховний Суд у постанові від 11.07.2018 у справі №308/8763/15-а зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається зі сплином часу.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Вирішення питання щодо наявності чи відсутності вини в разі спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи згідно з ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративне правопорушення свідчитиме про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частина 2 ст.284 КУпАП передбачає, що при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу виноситься постанова про закриття справи.

Пункт 7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №985651 від 23.12.2023 року, - правопорушення мало місце ще 23.12.2023 року, справа надійшла до суду 22 березня 2024 року та згідно із ст.277 КУпАП має розглядатися протягом доби, однак на момент її розгляду судом строки, визначені ч.2 ст.38 КУпАП, - закінчилися з причин, що від суду не залежать, а через несвоєчасне направлення протоколу до суду поліцією та не забезпечення прибуття особи, на яку було складено протокол.

Окрім того з матеріалів провадження вбачається, що поліція спочатку направила справу з порушенням правил підсудності, про що свідчить постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2024 року, яку Вознесенське РУП ГУНП отримало 19.03.2024 року.

Керуючись ст.ст.38, ст.173, 247, 277, 284 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та провадження по справі закрити у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Копію постанови надіслати учасникам процесу, оскільки справу було розглянуто без їх участі на підставі положень ст.268 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар