Провадження № 33/811/218/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хром`як У.В. на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 07.12.2023 о 16 год. 32 хв. у м.Львові на вул. Личаківська, 100, керував транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

На постанову судді представника ОСОБА_1 - адвокат Хром`як У.В. подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року; скасувати оскаржувану постанову а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що представник ОСОБА_1 - адвокат Хром`як У.В. ознайомилася з матеріалами справи лише 01.02.2024 року. Вважає, що десятиденний строк для подання апеляційної скарги слід обчислювати з 01.02.2024 року.

Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не дотримався вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставини вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 є помилковим та не відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_2 07.12.2023 р, проте працівниками патрульної поліції не зафіксовано факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вважає, що працівниками поліції не було дотримано вимог КУпАП та інших нормативних актів, зокрема Інструкції № 1026 щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом та/або фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та не зафіксували керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу, що підтверджує безпідставність зупинки транспортного засобу та право водія не виконувати наступні вимоги працівників поліції, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17. Крім того, під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, його поведінка цілком відповідала обстановці, що підтверджує безпідставність вимоги проходження медичного огляду, також варто наголосити на тому, що останній не відмовлявся у проходженні такого огляду, оскільки він веде здоровий спосіб життя та займається спортом.

Зазначає, що оскільки працівниками патрульної поліції не було здійснено відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, можна зробити висновок, що вони не вбачали ознак, які б свідчили про його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Звертає увагу суду на той факт, що у працівників патрульної поліції було суб`єктивне ставлення до апелянта, оскільки напередодні між ОСОБА_1 та вищезгаданими працівників патрульної поліції виник конфлікт, тому дії, які вчинялись по відношенню до апелянта можна вважати упередженими.

В судове засідання ОСОБА_1 та його адвокат Хром`як У.В. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому цей строк необхідно поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №634601 від 07.12.2023, висновком 002900 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.12.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а також відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, суд відхиляє як неналежні та такі, що не спростовують факту вчинення правопорушення, а лише спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення ним правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких зауважень про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , про що зазначено в апеляційній скарзі, він не зазначив ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписі нагрудних камер, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта.

Не заперечувався факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 також і у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 , оскільки працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у випадку незгоди з діями працівників поліції щодо законності зупинки, ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити їх дії у встановленому законом порядку.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвоката Хром`як У.В., строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хром`як У.В., - залишити без задоволення.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА