ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/112/24 Головуючий суддя І інстанції Шевченко С.В.
Апеляційне провадження № 33/818/1203/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря Гуржій І.В.,

захисника - Зеленцова О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Зеленцова О.П. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановлено, що 22.12.2023 року о 13 годині 35 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Пасат, державний номер НОМЕР_1 , по проспекту Героїв Харкова, 320 у м. Харкові у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу зі застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820; в результаті огляду встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі 0,55 %0 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення від 22.12.2023 серії ААД № 643651 за ч.1 ст.130 КУпАП. В протоколі зазначено, що свідки не залучались, проводилась відеофіксація на нагрудні камери 249307, 474420.

В своїй апеляційній скарзі захисник Зеленцов О.П. просить постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник посилається на те, що з долученого відеозапису не вбачається те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений поліцейськими, а також цей відеозапис починається через півгодини після того, як, за версією працівників поліції, його підзахисний керував транспортним засобом.

Захисник зазначає, що судом першої інстанції порушено принцип невинуватості та не надано належної оцінки доводам сторони захисту щодо порушення працівниками поліції Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року.

Апелянт також зазначає, що він був присутнім під час судового розгляду в суді першої інстанції, але в оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що «представник» особи не був присутнім, що не відповідає дійсності.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але йому направлялася судова повістка засобами поштового зв`язку на адресу місця мешкання, що міститься в матеріалах справи.

Разом з цим, захисник Зеленцов О.П. повідомив суду апеляційної інстанції, що наразі ОСОБА_1 проходить військову службу в лавах ЗСУ та вважав за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності його підзахисного, з яким узгоджена процесуальна позиція.

Крім того, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 будь-яким чином не цікавився станом розгляду його апеляційної скарги. Будь-яких клопотань через канцелярію суду, в тому числі, про неможливість його явки до суду апеляційної інстанції, не подавав.

Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Зеленцов О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 року, та він особисто з`явився в судове засідання в суд апеляційної інстанції та вважав за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності його підзахисного.

Враховуючи наведене та позицію захисника Зеленцова О.П., а також дотримуючись вимог ст.ст. 268, 271, 294 КУпАП, суд дійшов висновку щодо можливості проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_1 , виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цієї справи, та доводів поданої апеляційної скарги.

Вислухавши доводи захисника ОСОБА_2 , який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху , передбачених п. 2.9 (а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 643651 від 22.12.2023 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківці чеку тестування на алкоголь; на диску з відеозаписами.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 643651 від 22.12.2023 року (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820». Результат огляд становить 0,55 проміле. Зі змістом цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений та зазначив у ньому, що просить перенести розгляд справи за місцем його мешкання.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу та не заперечував щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить його власноручний підпис та власноручні пояснення (а.с.1).

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору «Drager Alcotest 6820», тест №2398 (а.с. 4), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 0,55 проміле.

Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечував та власноруч поставив підпис у роздруківці за результатами огляду за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» (арк.4).

В матеріалах справи також міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з відомостей якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей; поведінка, що не відповідає обстановці. В цьому акті ОСОБА_1 також власноруч зазначив, що згоден з результатом огляду (арк.5).

В матеріалах справи також містяться відеозапис (а.с.3) з нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається, що працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, що його було зупинено працівниками ВСП на стаціонарному пості з метою перевірки документів та заборонених предметів. При цьому, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, з чим останній погодився. Працівник поліції розкрив запечатаний мундштук, встановив його в газоаналізатор «Драгер» та зробив контрольний забір повітря, який показав відсутність алкоголю. Після цього працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 порядок проведення огляду з використанням газоаналізатору «Драгер». Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору «Драгер» шляхом його продуття. Результат огляду виявився позитивним, а саме 0,55 проміле.

З відеозапису, починаючи з 02 хв. 53 сек., також вбачається, що після проходження огляду працівник поліції запитує у ОСОБА_1 , чи згоден він з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та чи він бажає проїхати в медичний заклад для проходження відповідного огляду у лікаря-нарколога. На зазначене запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповів, що він погоджується з результатами огляду з використанням газоаналізатору «Драгер» та в медичний заклад не бажає їхати. Після такої відповіді водія працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його процесуальні права та те, що стосовно нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, з чим був згоден водій (а.с.3).

Крім того, факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 643651 від 22.12.2023 року також підтверджується відомостями відеозапису, починаючи з 50 хв. 00 сек., який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останньому працівником поліції було вголос прочитано зміст протоколу та роз`яснено його зміст. Належить взяти до уваги, що ОСОБА_1 особисто та добровільно підписав цей протокол та не зазначав, що він не згоден з правопорушенням (а.с.4).

Апеляційний суд також бере до уваги відомості направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 22.12.2023 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 направлено до КНП ХОР «ОНД» у зв`язку з виявленням у нього ознак сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд в медичному закладі не проводився та до медичного закладу ОСОБА_1 не доставлявся (а.с.4).

Крім того, згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріалів справи (арк.3), а також з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 643651 від 22.12.2023 року (арк.1), ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань про проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд зазначає, що такі твердження апелянта повністю спростовуються відомостями відеозапису, що долучений до матеріалів справи, з яких вбачається, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 його було зупинено працівниками ВСП на стаціонарному пості, з чим погоджувався ОСОБА_1 . При цьому, з відомостей долученого відеозапису об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв, що він не керував транспортним засобом Фольксваген Пасат, державний номер НОМЕР_1 (а.с.3), а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 643651 від 22.12.2023 року.

Крім того, до початку та під час апеляційного розгляду сторона захисту не заявляла будь-яких клопотань про виклик та допит в судовому засіданні свідків сторони захисту на підтвердження версії про те, що 22.12.2023 року о 13 годині 35 хвилин ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Фольксваген Пасат, державний номер НОМЕР_1 , по проспекту Героїв Харкова, 320 у м. Харкові.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисник Зеленцов О.П. скористалися своїм процесуальним правом та вони подавали заяву до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та захисником ОСОБА_2 не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції, в тому числі, щодо проведення огляду за допомогою газоаналізатору «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки транспортного засобу, до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку, що визначений ст.267 КУпАП.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Апеляційний суд також зазначає, що чинний КУпАП не містить такого поняття як «недопустимі докази», а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому до матеріалів справи був долучений відеозапис події за участю ОСОБА_1 , який містить відомості про: роз`яснення останньому працівником поліції підстави зупинки його транспортного засобу на стаціонарному пості; проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки; роз`яснення ОСОБА_1 процесуальних прав та те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, зі змістом якого було ознайомлено ОСОБА_1 в подальшому.

На відеозаписі, який працівники поліції долучили до протоколу про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом, вбачається, що подія, яка зафільмована на ньому, безпосередньо стосується відомостей, які зафіксовані в протоколі стосовно ОСОБА_1 , а тому твердження апелянта щодо неналежності відеозапису є необґрунтованими.

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис є неповним, тобто не вівся безперервно, а також те, що відеозапис частково вівся не на пристрій поліцейського, перелік яких визначений законом, як того вимагає Інструкція, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення за умови того, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 643651 від 22.12.2023 року, так й у долучених до нього доказах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись статтями 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Зеленцова О.П. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков