Справа № 591/129/24 Провадження № 3/591/53/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клімашевська І.В., в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Чухно А.В, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічний розслідувань в Сумській області Департаменту НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , виконуючий обов`язки директора, КП СМР «Електроавтотранс»,-

за ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 січня 2024 року №001/2024, виконуючий обов`язки директора, КП СМР «Електроавтотранс» ОСОБА_1 видав наказ від 30.05.2023 №220/01-3, яким він встановив собі надбавку у розмірі 50% посадового окладу за високі досягнення у праці, тобто не вжив заходів щодо недопущення виникненню реального конфлікту інтересів та не повідомив у встановлені законом строки про наявність конфлікту інтересів, чим порушив п. 1-2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», що має склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 січня 2024 року №002/2024, виконуючий обов`язки директора, КП СМР «Електроавтотранс» ОСОБА_1 видав наказ від 30.05.2023 №220/01-3, яким він встановив собі надбавку у розмірі 50% посадового окладу за високі досягнення у праці, тобто вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів та не вжив заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги п. 3-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», що має склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 08 січня 2024 року вказані адміністративні матеріали було об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав письмові пояснення, які подав через канцелярію суду.

Прокурор вважав, що матеріалами підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина перша статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частина друга статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиції обох частин цієї статті є бланкетними, тому для визначення усіх ознак протиправного діяння необхідно керуватись Законом України «Про запобігання корупції».

Так, суб`єктом даних правопорушень є особи зазначені у п. 1 і 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», зокрема п. п. «а» п. 2 ч. 1 цієї статті цього Закону відносить до них посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Для даних осіб Закон України «Про запобігання корупції» встановлює алгоритм дій для запобігання та врегулювання конфлікту приватних та службових інтересів, що має на меті недопущення втрати довіри до службової особи та до органу, в якому вона працює.

Так, стаття 28 Закону зобов`язує цих осіб:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - НАЗК чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Невиконання даних зобов`язань відповідним суб`єктом тягне відповідальність за ч.1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (примітка 2 до ст.172-7 КУпАП)

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (ч.1ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції").

Наказом виконуючого обов`язки директора КП СМР «Електроавтотранс» від 29.05.2023 у зв`язку з відсутністю директора з причин тимчасової втрати непрацездатності, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора КП СМР «Електроавтотранс».

Наказом від 30.05.2023 « Про встановлення надбавки та надання грошової винагороди» №220/01-3,який був виданий в.о. директора ОСОБА_1 , було встанволено надбавки, зокрема, і ОСОБА_1 .

Суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його повноваженнями полягала в тому, що, з одного боку, у ОСОБА_1 наявний приватний інтерес, сформульований вище, а з іншого ОСОБА_1 , як в.о. директора КП СМР «Електроавтотранс», мав об`єктивно і неупереджено виконувати свої посадові обов`язки, приймати зважені рішення на основі об`єктивних і прозорих критеріїв.

Таким чином, суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями реально вплинула на об`єктивність та неупередженість прийняття ним рішення про підписання наказів про преміювання себе, що в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» є реальним конфліктом інтересів.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП доведена в повному обсязі та підтверджена доданими до протоколів доказами, стосовно неналежності, недостатності чи недопустимості сторони не висловлювались.

На підставі статті ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя виходить з наступного.

Відомості про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності в протоколі та в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У статті 22 КУпАП закріплено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, у Кодексі України про адміністративні правопорушення не закріплено визначення малозначного правопорушення та немає вказівок на його ознаки, однак у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визначення діяння малозначним керуючись тим, що категорія (поняття) малозначність означає, що вчинене правопорушення не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Як було встановлено судом, при вчиненні ОСОБА_1 вказаного правопорушення, не було завдано значних збитків державним та суспільним інтересам, а також безпосередньо громадянам.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини та характер вчиненого правопорушення, його наслідки, особу правопорушника, його відношення до вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також те, що жодних тяжких наслідків від вчиненого не настало, що в сукупності на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, тому суддя дійшов висновку, що можливо, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження.

Саме усне зауваження суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_1 в подальшому, а також співмірним скоєному ним правопорушенню.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 33, 36, ч.1,2 ст.172-7, 245,247, 268, 280, ч.2 ст. 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої вона винесена, протягом 10 днів з дня її винесення до Сумького апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя І.В. Клімашевська