Єдиний унікальний номер № 225/120/24
Провадження № 3/225/153/2024
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

іменем України

23 січня 2024 року Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., за участі: секретаря Панасенко Г.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бєлікової Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії № ААД № 575629 від 30.12.2023 ОСОБА_1 30 грудня 2023 року об 11 год. 20 хв. по пр-ту Шахтарів, 5 керував транспортним засобом, ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проходження такого огляду в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. При цьому, зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Бєлікова Н.А. в судовому засіданні зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем, крім цього працівниками поліції порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, а також порушений порядок фіксації правопорушення за допомогою спеціальних технічних засобів, а саме боді-камери поліцейського, при цьому порушений порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не були роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У зв`язку з цим, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому просила провадження у справі закрити.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення приходжу до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проходження такого огляду в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

До протоколу додається відеозапис та направлення.

В судовому засіданні був досліджений даний відеозапис, після перегляду якого встановлено, що фіксування проводилось не на спеціальну камеру, яка закріплена на форменому одязі поліцейського.

Так, статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Поряд з цим Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу II Інструкції Портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Суд наголошує, що діючий Закон не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті мобільні телефони. Всі прилади відеофіксації, зокрема такі як портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського чи відеореєстратори на службових транспортних засобах мають бути виключно службовими. Всі відеозаписи мають належно реєструватися, зберігатися, видаватися лише під розписку у спеціальних журналах та використовуватись виключно у службових цілях.

Таким чином, зроблений працівниками поліції відеозапис з особистих мобільних телефонів не може бути належним доказом у справах про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

На підставі викладеного, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому відеозапис, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є недопустимим доказом.

Також судом було досліджено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до ЦМЛ м.Торецька.

Суд зазначає, що само по собі направлення без інших доказів не може свідчити про відмову особи від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки з його змісту неможливо зробити висновок про відмову особи від проходження такого огляду.

Інших доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять.

За відсутності інших доказів, також не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Разом з цим, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відсутність в справі доказів відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння - виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

До таких висновків прийшов Дніпровський апеляційний суд, про що зазначив у своїх постановах від 24.04.2023 у справі № 233/1439/22 та від 25.07.2023 у справі № 243/3169/22.

Враховуючи, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, який не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, тому провадження по справі необхідно закрити з підстав, визначених п.1ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 251, 283, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Суддя Є.В. Челюбєєв