Справа № 692/9/24
Провадження № 3/692/40/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року смт Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, непрацюючого, ІПН НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 312945 від 20.12.2023р. гр. ОСОБА_1 20.12.2023р. о 17:26 год. в с. Драбове-Барятинське по вул. Шевченка, 2А, керував автомобілем Renault Megane, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився на відео та в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 11.04.2024р. ОСОБА_1 з протоколом не погодився, вину у скоєнні правопорушення заперечував. Пояснив, що 20.12.2023р. близько 17 год. за проханням знайомого забрав його зі святкування та разом з ним поїхав до магазину «Квіточка». На той час був тверезий. Біля магазину разом зі знайомим пив пиво, в цей час автомобіль стояв поруч, керувати ним ОСОБА_1 наміру не мав, оскільки додому його мала доставити знайома, яка має водійське посвідчення. Гр. ОСОБА_2 , який знімав відео для Тік-Току, викликав поліцейських, які приїхавши на місце склали адміністративні матеріали. Вказав, що від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки автомобілем не керував і зупинений не був, поліцейські не бачили факту керування, на момент їх приїзду авто не рухалось, за кермом нікого не було. Клопотав про виклик осіб, пояснення яких долучено до матеріалів справи.

У судове засідання викликались, особи, пояснення яких наявні в матеріалах справи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які будучи належним чином повідомленими у судове засідання не прибули, заяв та клопотань не надсилали.

У судове засідання 17.01.2024р. ОСОБА_1 не прибув, натомість скерував до суду заяву вх. №223/24-Вх від 17.01.2024р. про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами, у якій вину не визнав, клопотав про закриття справи за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Суддя, вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходить до наступних висновків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається із диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП покарання наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи додані: протокол серія ААД № 312945 від 20.12.2023р., форма електронного рапорту від 25.12.2023р., письмві пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.12.2023р., Рапорт поліцейського Сандиги О.П. від 20.12.2023р., оптичний диск з відеодоказами, довідку ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області № 7046/66/01 від 02.01.2024 та супровідний лист. Інших доказів суду не додано.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно сформованої в протоколі серії ААД № 312945 від 20.12.2023р. ОСОБА_1 20.12.2023р. о 17:26 год. в с. Драбове-Барятинське по вул. Шевченка, 2А, керував автомобілем Renault Megane, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на відео та в присутності двох свідків.

Згідно даних електронного рапорту 20.12.2023р. о 17:26 год. надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 20.12.2023р. о 17:25 за адресою Драбівський р-н, с. Драбове-Барятинське, біля магазину «Квіточка» водій автомобіля Рено НОМЕР_2 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, заявник ОСОБА_2 .

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , 20.12.2023р. близько 17-10 год. він прийшов до магазину Квіточка в с. Драбове-Барятинське та помітив, як близько 17:26 год. магазину приїхав автомобіль Renault Megane, НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння - під час спілкування відчувався запах алкоголю з порожнини рота, тому відразу зателефонував на лінію 102. Після прибуття працівників поліції його було запрошено в якості свідка під час процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , 20.12.2023р. в АДРЕСА_2 , він був присутнім під час того, як водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Згідно рапорту поліцейського Сандиги О.П., 20.12.2023р. о 17:26 год. було отримано повідомлення від гр. ОСОБА_2 , що водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane, НОМЕР_2 в стані сп`яніння та зупинився біля магазину «Квіточка». Під час прибуття на місце події було опитано ОСОБА_2 який надав покази, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота). У подальшому ОСОБА_1 було запропоновано надати документи на транспортний засіб, під час спілкування відчутно різкий запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився та відмовився надавати покази щодо керування транспортним засобом, після чого у присутності 2 свідків було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУПАП.

Згідно наданих відеодоказів на оптичному диску на ньому наявний відеозапис подій, що мали місце 20.12.2023р., що складається з двох відео файлів. Відеозапис розпочинається о 17:48:18 год. та завершується о 18:02:10 год. з відеозапису, вбачається, що працівники поліції прибули на місце події та розпочали спілкування з присутніми учасниками. Так, присутнім працівники поліції пояснили, що прибули за повідомленням про керування особою в с. Драбове-Барятинське, біля магазину «Квіточка», автомобілем з ознаками сп`яніння. Один з присутніх вказав, що є ОСОБА_2 та був свідком того, що ОСОБА_1 прибув до магазину на автомобілі та у нього про це наявні відеодокази на телефоні, інших свідків немає. В подальшому ОСОБА_2 намагався знайти такий відеозапис на своєму телефоні, однак це йому не вдалося. Присутній особі чоловічої статі, як встановлено у подальшому ОСОБА_1 , на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейським було запропоновано надати посвідчення водія, на що той відповів відмовою, оскільки зупинений не був. У подальшому поліцейський вказав, що оскільки є заява про керування особою автомобілем з ознаками сп`яніння, то ОСОБА_1 пропонується пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у найближчому лікувальному закладі, на що той відмовився, оскільки не вбачав підстав для проходження такого огляду, оскільки поліцейським зупинений не був і в п`яному стані автомобілем не керував, проти складення адміністративних матеріалів не заперечував. При цьому поліцейський уточнив, що пропозиція пройти огляд робиться, оскільки підозра керування особою автомобілем з ознаками сп`яніння була у заявника ОСОБА_2 .

Згідно довідки ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч. 2,3,4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Таким чином законодавством передбачено, що огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів проводиться не в будь-якому випадку, а лише за наявності підстав вважати, що водії перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 даної Інструкції передбачено ознаки сп`яніння, зокрема алкогольного сп`яніння, до яких належать: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом № 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І вказаної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Таким чином, пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена водію транспортного засобу, який був зупинений працівником поліції, на місці такої зупинки.

Даний факт не знайшов підтвердження під час розгляду матеріалів судом, оскільки з наданих матеріалів, зокрема доданих відеодоказів, не вбачається підстав для зупинення транспортних засобів, передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», натомість чітко вбачається, що працівниками поліції транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не зупинявся, поліцейські прибули на місце події для розгляду повідомлення громадянина ОСОБА_2 і на час їх приїзду учасники події перебували на вулиці, при цьому транспортний засіб Renault Megane, НОМЕР_2 не рухався. Суд звертає увагу, що поліцейський пропозицію пройти огляд ОСОБА_1 здійснив у зв`язку з повідомленням ОСОБА_2 , що не ґрунтується на нормах закону. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння у час, вказаний у протоколі серія ААД № 312945 від 20.12.2023р. о 17:26год., оскільки працівники поліції прибули о 17:48 год., про що свідчить наданий відеозапис, а будь-які інші належні докази на підтвердження даного факту, зокрема, відеодокази, суду не надано. Твердження про керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, вказаних у наданому суду протоколі про адміністративне правопорушення базується виключно на письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що не підтверджені ними у судовому засіданні та не узгоджуються з іншими доказами, а сам ОСОБА_1 факт такого керування у судовому засіданні заперечив. Таким чином у даній справі працівниками поліції порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість та пропозиції пройти такий огляд, оскільки не доведено такий обов`язок ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України "Європейський суд вказав, що: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки додані до матеріалів справи докази не дають відповіді на питання щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та викликають сумніви у своїй достовірності, тому до уваги взяті судом бути не можуть, а сам порядок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції не дотриманий, висновок працівників поліції про наявність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 базується на припущеннях та не підтверджений іншими належними та допустимими доказами, то суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись вищевикладеним та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ::

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.О. Левченко