Номер провадження: 33/813/1055/24
Номер справи місцевого суду: 495/2006/24
Головуючий у першій інстанції Братків І.І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Триколіч І.Б.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про вчинене адміністративне правопорушення ПдРУ №308189 від 08.03.2024 встановлено, що 20 лютого 2024 року під час перебування у прикордонному наряді «Контрольний пост» на місці несення служби під умовною назвою «Маяки» (Одеська область транзитна ділянка автомобільної дороги «Одеса-Рені») в порушення вимог наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 № 447 «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень», не вжив заходів правового реагування та безпідставно надав дозвіл на проїзд транзитною ділянкою автодороги «ОДЕСА - РЕНІ» громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який слідував на транспортному засобі «ВАЗ» державний номер НОМЕР_2 , і в подальшому, був затриманий прикордонним нарядом під час спроби незаконного перетинання державного кордону, таким чином солдат ОСОБА_1 порушив вимоги абзаців 6, 7 підпункту 11, пункту 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 за № 1391/27836, пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 № 447-АГ «Про запровадження додаткових режимних обмежень» внесеними змінами та доповненнями) та статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. Таким чином, порушуючи законодавство України щодо встановленого порядку проходження військової служби в діях військовослужбовця військової служби вбачаються ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 гривень.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) в матеріалах справи відсутні докази (відеозаписи) того, що саме ОСОБА_1 здійснив пропуск ОСОБА_3 через транзитну ділянку автодороги «Одес-Рені»;

2) відсутнє підтвердження того, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 належить перевірка документів у визначеної категорії осіб.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року, мотивуючи тим, що з повним текстом постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року ознайомився на сайті «Судова влада» 14 березня 2024 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року була оприлюднена на сайті реєстру 14 березня 2024 року, апеляційну скаргу було подано 21 березня 2024 року до суду першої інстанції.

Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року.

Про судове засідання, призначене на 09 квітня 2024 року, ОСОБА_1 та його представник були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки у додаток «Viber» та на електронну пошту, однак у судове засідання не з`явилися, жодних заяв чи клопотань не подавали.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення до військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Оскільки диспозиція ст. 172-15 КУпАП є бланкетною і встановлення ознак вказаного адміністративного правопорушення потребує звернення до інших нормативно-правових актів, які врегульовують проходження військової служби, та які були порушені військовослужбовцем, із обов`язковим зазначенням в протоколі.

Відповідно до ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і не ухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовцям за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з абз. 6, 7 п.п. 1, п. 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261 під час виконання завдань контрольний пост зобов`язаний вести спостереження за транспортними засобами і прилеглою місцевістю; здійснювати перевірку документів у визначеної категорії осіб, які перебувають у транспортному засобі, наявності і дійсності реєстраційних документів на транспортний засіб, огляд транспортних засобів з метою виявлення правопорушників, зброї, боєприпасів, наркотичної речовини, інших підозрілих предметів.

Тобто, несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: 1) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; 2) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; 3) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; 4) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; 5) в чому виразилися допущені ним порушення.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №308189 від 08.03.2024, в якому наведені обставини порушення солдатом ОСОБА_1 вимог абз. 6-7 пп. 11 п. 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 за № 1391/27836, пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 № 447-АГ «Про запровадження додаткових режимних обмежень» внесеними змінами та доповненнями) та статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ (а.с.3);

- висновком службового розслідування по факту можливого недбалого ставлення до військової служби військовослужбовцями відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону (а.с. 5-15);

- матеріалами службової перевірки, які є додатками до висновку службового розслідування (а.с. 16-32)

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф, з метою подальшого запобігання правопорушень.

При накладенні стягнення суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 здійснив пропуск ОСОБА_3 через транзитну ділянку автодороги «Одес-Рені», то апеляційний суд звертає увагу на таке.

В матеріалах справи міститься висновок службового розслідування по факту можливого недбалого ставлення до військової служби військовослужбовцями відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону, яким в межах службового розслідування встановлено обставини, які мали місце 20 лютого 2024 року та складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Вказаний висновок ніким не оскаржено, а отже він є чинним на момент розгляду даної справи.

Таким чином, відсутні підстави для неврахування фактів встановлених в межах службової перевірки під час розгляду справи в апеляційному суді.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відсутнє підтвердження того, що до посадових обов`язків ОСОБА_1 належить перевірка документів у визначеної категорії осіб, апеляційних суд виходить з такого.

З протоколу про вчинене адміністративне правопорушення від 08.03.2024 вбачається, що 20 лютого 2024 року під час перебування у прикордонному наряді «Контрольний пост» на місці несення служби під умовною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (Одеська область транзитна ділянка автомобільної дороги «Одеса-Рені») в порушення вимог наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 № 447 «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень», не вжив заходів правового реагування та безпідставно надав дозвіл на проїзд транзитною ділянкою автодороги «ОДЕСА - РЕНІ» громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який слідував на транспортному засобі «ВАЗ» державний номер НОМЕР_2 , і в подальшому, був затриманий прикордонним нарядом під час спроби незаконного перетинання державного кордону, таким чином солдат ОСОБА_1 порушив вимоги абзаців 6, 7 підпункту 11, пункту 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261, зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 за № 1391/27836, пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 № 447-АГ «Про запровадження додаткових режимних обмежень» внесеними змінами та доповненнями) та статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Згідно з абз. 6, 7 п.п. 11, п. 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261 під час виконання завдань контрольний пост зобов`язаний вести спостереження за транспортними засобами і прилеглою місцевістю; здійснювати перевірку документів у визначеної категорії осіб, які перебувають у транспортному засобі, наявності і дійсності реєстраційних документів на транспортний засіб, огляд транспортних засобів з метою виявлення правопорушників, зброї, боєприпасів, наркотичної речовини, інших підозрілих предметів.

Отже, перебуваючи у прикордонному наряді «Контрольний пост» ОСОБА_1 зобов`язаний неухильно дотримуватися приписів Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний здійснювати перевірку документів у визначеної категорії осіб, які перебувають у транспортному засобі, а отже в його бездіяльності наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік