Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/112/24 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП суддя Муругов В.В.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В., розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2023 року якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Кархівка Чернігівського району Чернігівської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

За постановою судді, військовослужбовець ОСОБА_1 26.10.2023 р. близько 12.00 год. в АДРЕСА_3 на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 при виконанні ним обов`язків військової служби в умовах особливого періоду перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується медичним документом, відповідно до якого він мав 1,35 проміле алкоголю в крові.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Наголошує на тому, що особа, яка складала протокол про військове адміністративне правопорушення, згідно показів якого, не був очевидцем подій, а отже, не був уповноваженою особою на складання даного протоколу в цілому.

В протоколі і в матеріалах справах відсутні відомості про виконання ним 26.10.2023 р. о 12.00 будь-яких обов`язків військової служби. Крім того, в протоколі не зазначено такої суттєвої обставини, як місце вчинення адміністративного правопорушення, а місце, зазначене в постанові судді, вказане виходячи з надуманих припущень і не відповідає фактичним обставинам.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння та складені документи не відповідають вимогам чинного законодавства, огляд проведений з істотним порушенням встановленого порядку, наслідком чого є його недійсність. В протоколі не вказано, яка особа проводила «освідчення» за допомогою технічного засобу газоаналізатора. Крім того, не перевірено повноваження особи в закладі охорони здоров`я, а саме лікаря та не доведено, що він має право та відповідну кваліфікацію на проведення огляду на стан сп`яніння; огляд на стан сп`яніння було здійснено без присутності свідків; в матеріалах справи не міститься відомостей щодо свідоцтва та результатів проведення перевірки щодо газоаналізатора, яким було встановлено стан його сп`яніння.

Суддею місцевого суду не було враховано і тих обставин, що він не має юридичних знань в галузі права і не міг розуміти значення погодження розглядати справу у його відсутність, враховуючи, що він знаходився у подавленому моральному становищі.

Звертає увагу суду і на те, що його не було повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки він перебував в зоні бойових дій, а потім перебував у лікарні після поранення, у зв`язку з чим, він не мав змоги прибути в судове засідання, звернутись до адвоката за правничою допомогою та направити до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 зауважує, що огляд проводився під тиском та погрозами, за участю свідків, а також лейтенанта та сержанта, які привезли його для проведення освідування. Втім, будь-яких пояснень свідків до матеріалів справи не долучалось. При цьому, копія протоколу та довідки щодо результатів медичного обстеження на виявлення стану алкогольного сп`яніння йому не видавали, а також не роз`яснили права, зокрема, і на правову допомогу. Протокол ним був підписаний під тиском.

Зауважує, що під час огляду він просив відібрати зразок крові для дослідження, у чому йому було відмовлено. Не було взято і інших зразків біологічного середовища, такі як слина, сеча.

Апелянт також наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, на підтвердження факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння, такі як акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи яке апелянт зазначив, що з 05.11.2023 р. по 08.02.2023 р. він перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням вогнепального поранення, що свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Врахувавши заяву ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи призначався на 23.11.2023 р., про що ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення повідомлення у додаток «Viber». Водночас, починаючи з 05.11.2023 р. ОСОБА_2 проходив лікування у зв`язку з отриманим, під час виконання обов`язків військової служби та бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності та територіальної цілісності держави, під час бойових дій з Російськими збройними формуваннями, вогнепальним пораненням грудної клітки.

Враховуючи наведене, вважаю причину пропуску ОСОБА_1 поважною, а тому, за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. До таких даних відносять: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також інші документи.

Відповідно до поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечував наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, вказані обставини підтверджені сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, та перевірених судом апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОДМ 1075 від 26.10.2023 р., матрос ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується на території АДРЕСА_3 ), діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, перебував на території військової частини НОМЕР_1 та виконував службові обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень, який зазначив, що свою провину визнає.

У письмових поясненнях від 26.10.2023 р. ОСОБА_1 зазначив, що 26.10.2023 р. вживав алкогольні напої. Свою провину визнає повністю. Скарг та заяв не має.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3120 від 26.10.2023 р., ОСОБА_1 оглянутий лікарем КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, за допомогою приладу Alcotest 6810, результат тесту склав 1,35 проміле. Повний діагноз гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю (неускладнена).

З наявних у матеріалах справи рапортів лейтенанта ОСОБА_3 та молодшого сержанта ОСОБА_4 вбачається, що ними, близько 12.00 год. 26.10.2023 р. було виявлено військовослужбовця матроса ОСОБА_1 з візуальними ознаками алкогольного сп`яніння на території тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , а саме: мав характерний запах алкоголю з порожнини роту, порушення рухів, нечітку мову.

На переконання апеляційного суду, під час розгляду справи не встановлено відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що начальник групи ІНФОРМАЦІЯ_2 був упереджений під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та у нього були підстави для фальсифікації доказів, які містяться у матеріалах справи.

Переконливих мотивів для сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків апелянтом не наведено, пояснення засвідчені їх власноручними підписами. При цьому, відсутні відомості про те, що з певних причин вони надавали неправдиві пояснення, або що такі ними засвідчено під примусом.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на підписання документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень.

З урахуванням наведеного та тих обставин, що дії начальника групи ІНФОРМАЦІЯ_2 при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 не були оскаржені у встановленому законом порядку, апеляційний суд доходить висновку, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, діяла у межах наданих йому повноважень.

Перевіривши докази, які містяться у матеріалах справи на предмет належності та достатності, апеляційний суд констатує, що жодних підстав, за наявності яких можна ставити під сумніви достовірність та належність процесуальних документів апеляційним судом не виявлено. Окрім того, з пояснень апелянта вбачається, що жодних заперечень, застережень чи зауважень відносно процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта про порушення процедури проведення медичного огляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-20 КУпАП, затвердженої Наказом Служби зовнішньої розвідки України № 300 від 14.08.2018 р., з огляду на наступне.

Дана Інструкція регламентує порядок складання протоколів про військові адміністративні правопорушення стосовно військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 КУпАП, надсилання протоколів та інших матеріалів про військові адміністративні правопорушення до суду, а також порядок організації та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення у структурних підрозділах СЗРУ.

Натомість, Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 р. затверджено Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, яка створена з метою удосконалення роботи щодо складання протоколів, оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту та їх надсилання до відповідних судових органів та встановлює механізм складання протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців ЗСУ та Державної спеціальної служби транспорту, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, які вчинили військові адміністративні правопорушення, передбачені главою 13-Б «Військові адміністративні правопорушення» КУпАП.

Тому доводи апеляційної скарги, щодо порушень положень Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-20 КУпАП, є безпідставними.

Що стосується вказівки апелянта на відсутність у представника Військової служби правопорядку повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не був очевидцем подій, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративне правопорушення мають право складати особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків статті 172-10-172-20. Крім того, після складання протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом, про що свідчить його власноручний підпис у відповідних розділах, будь-які заперечення від нього не подавалися.

Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, не є прийнятними, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яке само по собі прямо не передбачає розташування військової частини або певного її підрозділу на закріпленій території в певний період часу.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа була розглянута за його відсутності хоча і заслуговують на увагу, однак не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки суд першої інстанції вжив усіх можливих заходів для забезпечення участі правопорушника. Разом з тим, суддя врахував обмежені строки розгляду справи, відсутність вимог обов`язкової участі особи, щодо якої розглядається протокол за даною категорією справ, а також заяву ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.

Крім того, права ОСОБА_1 були відновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді, чим він скористався.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про порушення його права на захист під час складання адміністративних матеріалів, оскільки відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення № ОДМ 1075, ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема право не свідчити проти себе та користуватися юридичною допомогою адвоката, що останній засвідчив своїм підписом без будь-яких скарг та зауважень, а відтак, спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

Посилання апелянта на той факт, що матеріалами справи не доведено, що він знаходився під час виконання службових обов`язків на момент його виявлення у стані алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , апеляційним судом не приймається, оскільки даних, які б це спростовували ОСОБА_1 не надано.

Доводи апелянта про те, що він пропонував лікарю-наркологу здати на дослідження біологічну речовину, є необґрунтованим, так як згідно діючого законодавства лікар самостійно визначає метод та порядок огляду особи на стан сп`яніння.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а адміністративне стягнення, накладене в межах санкції вказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку апелянта, є підставами для скасування оскаржуваної постанвои, апеляційний суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у рішеннях «Салов проти України» від 06.09.2005 р., «Проніна проти України» від 18.07.2006 р. та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р., відповідно до якої, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції також враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (справи «Бюрг та інші проти Франції» та «Гору проти Греції № 2»).

З огляду на зазначене та приймаючи до уваги, що решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 є похідними від проаналізованих вище, а також є явно такими, що не можуть свідчити про незаконність судового рішення, апеляційний суд не дає таким доводам окремої оцінки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином мотивованим, а відтак, підстав для його скасування, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2023 року.

Постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2023 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва