П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року місто Київ

Справа № 754/16164/23

Провадження № 33/824/2349/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши матеріали апеляційної скарги адвоката Зінченка Миколи Вадимовича, подану від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Зінченко М.В. подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною через її винесення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, в тексті апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 заявивклопотання, у якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року, посилаючись на те, що 17 березня 2024 року адвокатом Зінченко М.В. був отриманий лист Київського апеляційного суду, відправлений 13 березня 2024 року. У вказаному листі суд повідомив про направлення до відома постанови Київського апеляційного суду від 08 березня 2024 року. Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 08 березня 2024 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка подала. Повертаючи апеляційну скаргу суд зазначив, що всупереч ч.2 статті 271 КУпАП адвокат Зінченко М.В. до ордера не додав витяг з договору про надання правової допомоги. Договір про надання юридичних послуг від 24 січня 2022 року, який міститься в матеріалах справи не є чинним, оскільки відповідно до п. 10.1 строк дії вказаного договору сплив 31 грудня 2023 року, при цьому апеляційну скаргу було подано 19 січня 2024 року, а тому повноваження адвоката не підтверджені належним чином. Однак, між ним та ОСОБА_1 30 грудня 2023 року було підписано додаткову угоду № б/н від 30.12.2023 року до договору № б/н від 24.01.2022 року про надання юридичних послуг, відповідно до якої сторони дійшли згоду продовжити строк дії Договору № б/н від 24.01.2022 року про надання юридичних послуг до 31.12.2025. Проте, така додаткова угода не була додана до апеляційної скарги, що і стало наступною підставою для повернення апеляційної скарги. В той же час звертає увагу, що звернувся в найкоротші строки з повторною апеляційною скаргою без зволікань часу в межах 10 -денного строку з дати постанови Київського апеляційного суду від 08 березня 2024 року. Враховуючи викладене, просить визнати причини пропуску на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року поважними, та поновити пропущений строк на звернення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання адвоката Зінченка М.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року закінчився 25 січня 2024 року.

За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.

З матеріалів справи вбачається, що19 січня 2024 року адвокат Зінченко М.В. через підсистему Електронного суду ЄСІТС 19 січня 2024 року, зареєстровану 23 січня 2024 року за вх. 9528/01-03/24 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на постанову Деснянського районного суду від 16 січня 2024 року.

Листом Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Зінченка М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 повернуто для виконання заявником вимог статті 294 КУпАП, а саме подачі апеляційної скарги через місцевий суд, який виніс постанову.

05 березня 2024 року листом Деснянського районного суду апеляційну скаргу адвоката Зінченка М.В. разом з матеріалами справи про адміністративне правопорушення направлено на адресу Київського апеляційного суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 березня 2024 року апеляційну скаргу подану від імені та в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду від 16 січня 2024 року повернуто особі, яка подала. Постанова мотивована тим, що всупереч ч.2 статті 271 КУпАП адвокат Зінченко М.В. до ордера не додав витяг з договору про надання правової допомоги. Договір про надання юридичних послуг від 24 січня 2022 року, який міститься в матеріалах справи не є чинним, оскільки відповідно до п. 10.1 строк дії вказаного договору сплив 31 грудня 2023 року, при цьому апеляційну скаргу було подано 19 січня 2024 року, а тому повноваження адвоката не підтверджені належним чином.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOVv. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року); «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що подану 05 березня 2024 року було повернуто через не долучення до апеляційної скарги додаткової угоди, якою сторони погодили продовжити строк дії договору № б/н від 24.01.2022 року про надання юридичних послуг до 31 грудня 2025 року, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на подання апеляційної скарги, оскільки на відміну від особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат повинен знати про порядок подання апеляційних скарг на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення, у тому числі і документи, які підтверджують повноваження адвоката на ведення справи.

Враховуючи викладене, саме по собі повернення постановоюсудді апеляційного суду апеляційної скарги, поданої адвокатом Зінченком М.В. 05березня2024 року не свідчить про поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги та не може служити підставою для його поновлення.

У зв`язку з цим, оскільки суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Зінченка М.В.про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 16січня2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , подана ним апеляційна скарга на зазначене судове рішення, відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Зінченка Миколи Вадимовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року - повернути особі, яка її подала.

Страву повернути до Деснянського районного суду м. Києва.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус