Справа № 367/5449/23 Головуючий в суді І інстанції - Третяк Я.М.
Провадження № 33/824/1935/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Зайченка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Зайченка В.М. на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.07.2023 о 17.20 годині керував транспортним засобом марки «Toyota Rav4», номерний знак НОМЕР_1 , та рухався на вул. 6-лінія в м. Ірпінь Бучанського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 вказано, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів апелянт зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені одні ознаки сп`яніння, а в направленні на огляд водія інші, посилання на відеодиск здійснено без зазначення серій і номерів боді-камер або інших відомостей про технічний пристрій за допомогою якого було отримано відеозапис, який до того ж не є безперервним з моменту початку виконання поліцейськими своїх службових обов`язків, а містить окремі відеофайли. Крім того вказав, що посилання суду на покази свідків, які підтверджували факт відмови від проходження огляду, є безпідставними, оскільки існують сумніви в їх прийнятті в якості належних та допустимих доказів з огляду на те, що в судове засідання вказані свідки не з`явилися, а їх письмові пояснення одинакові за змістом, не містять зазначення часу та місця їх оформлення, як і не містять відомостей про прилад, за допомогою якого мав би проходити огляд на визначення стану сп`яніння, так і відомостей про дотримання порядку перевірки, а також написані не ними самими, а поліцейським ОСОБА_3 . Додатково зазначив, що після ДТП за його участю, ОСОБА_1 не міг адекватно реагувати на ситуацію внаслідок вживання ліків, які надали йому сторонні особи, адже внаслідок ДТП він отримав забій голови та струс головного мозку, однак працівники поліції, будучи обізнаними про це, не викликали медичну допомогу для оцінки стану його здоров`я і під час оформлення матеріалів за наслідками дорожньо-транспортної пригоди запропонували пройти огляд, незважаючи на вказану обставину і користуючись його станом здоров`я. За таких обставин просить суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Зайченка В.М., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків написані не ними, а працівниками поліції, суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме, з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, свідки були присутні при пропозиції працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, що і було засвідчено вказаними свідками, у тому числі і письмовими поясненнями, які долучені до матеріалів справи.

Також не грунтуються на вимогах законодавства доводи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо ОСОБА_1 . Так, відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2023р. серії ААД №485466, він містить дату, час, місце його складання, виклад фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. У зв`язку з цим, протокол про адміністративне правопорушення визнається належним та допустимим доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з бодікамер працівників поліціїє неналежним доказом, також є безпідставними. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд також вважає безпідставними доводи захисника про те, що направлення на проходження огляду на стан сп`яніння є неналежним доказом, оскільки, як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейськими за допомогою нагрудної відеокамери та за участі двох свідків, поліцейські взагалі позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Так, аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2024 рокущодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Зайченка В.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька