ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5690/24
провадження № 3/753/2451/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 20 березня 2024 року після автоматизованого розподілу надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 07 березня 2024 року серії ВАБ № 214968, ОСОБА_1 07 березня 2024 року керуючи транспортним засобом «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_1 надавав послуги таксі з перевезення пасажирів без одержання ліцензії на провадження цього виду господарської діяльності, тим самим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 07 березня 2024 року ВАБ № 214968, складений стосовно ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 , DVD-R диск з відеозаписом з місця події.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та вказав, що у день зазначений у протоколі керував автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 . Десь об 23 год. 50 хв. вирішив підвезти незнайому йому дівчину та через декілька хвилин був зупинений працівниками поліції за начебто порушення правил дорожнього руху. Наголошував, що не займається перевезенням громадян як таксист, а у матеріалах долучених до справи відсутні докази протилежного. У зв`язку з чим просив закрити провадження у справі за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

З диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законом.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Також відповідно до пункту 24 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

У ст.ст. 1, 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі або надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Статтею 39 цього ж Закону передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Отже, здійснення перевезення таксі потребує ліцензування і здійснення такої діяльності без ліцензії є підставою для притягнення особи до відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 164 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 214968, ОСОБА_1 07 березня 2024 року, керуючи транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги таксі з перевезення пасажирів, без одержання ліцензії на провадження цього виду господарської діяльності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерелом доказів, відповідно до положень ст. 251 КУпАП.

Наведені у протоколі обставини підтверджуються і долученим до матеріалів справи поясненням свідка та відеозаписом.

Так, свідок ОСОБА_2 працівникам поліції надала такі пояснення: вона рухалась на автомобілі «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , у місті Києві, на вул. Харківське шосе в напрямку вул. Кубанської України, 33-А, в якості пасажира на таксі. За проїзд оплатила ОСОБА_1 178 грн.

У суду немає підстав не довіряти вказаним показанням свідка, адже вона не є особою, яку можна вважати зацікавленими у розгляді справи, оскільки не має жодних відносин із особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та її показання підтверджуються іншими доказами у справі.

Водночас з переглянутого відео вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 . Останній одразу повідомляє працівникам поліції, що він дуже поспішає, оскільки везе знайому дівчину до матері, яка перебуває у тяжкому стані (03 хв. 20 с. відеозапису). Далі при перевірці документів та опитування пасажирки працівниками поліції було встановлено, що в салоні авто перебувають пасажирка ОСОБА_2 , якій ОСОБА_1 надавав саме послуги з перевезення. Правопорушник відмовився надавати працівникам поліції відомості щодо наявності ліцензії на здійснення перевезення пасажирів, однак наголошував, що онлайн-сервіс Uklon не є таксі.

Після цього на відеозаписі зафіксовано як працівники поліції намагались вручити йому другий примірник протоколу.

За таких обставин, суд визнає цей відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням свідка та іншими матеріалами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

До пояснень правопорушника в частині не визнання ним своєї провини, суд відноситься критично, оскільки у судовому засіданні у своїх поясненнях ОСОБА_1 точної відповіді не надавав, плутався, називав різні обставини подій, версія останнього впродовж відеозапису змінювалась декілька разів, як зокрема і в судовому засіданні.

До того ж, в якості додатково свідчення про надання ОСОБА_1 послуг таксі, суддя враховує пояснення останнього у судовому засіданні з приводу того, що він зареєстрований у онлайн-сервісі Uklon з 2015 року.

При цьому слід наголосити, що будь-який пасажир має право на безпечне і своєчасне перевезення, а ліцензування цього виду діяльності, зокрема, зобов`язує державу контролювати якість наданих послуг, тому порушення цих вимог і перевезення пасажирів під виглядом таксі має передбачуваний для особи наслідок у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу передбаченому цією санкцією, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 164, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя М.С. Бондаренко