Справа №463/1134/24
Провадження №3/463/644/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління Патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

25.01.2024 о 03:55 год. у м. Львові, на перехресті вулиць Пасічна-Дж.Вашингтона, водій ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, а саме керував транспортним засобом марки «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керуванння транспортними засобами, порушивши вимоги п. 2.1а ПДР, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання за викликом суду не з`явилась повторно, неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив та від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі відсутності правопорушника справу можна розглянути у його відсутності на підставі документів, які є в матеріалах справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведене, розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.268 КУпАП з метою завершення розгляду справи у межах строку, встановленого ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні стверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах адміністративної справи, зокрема: даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №570051 від 25.01.2024, відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Згідно довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Дяків Н., згідно інформаційного порталу Національної поліції України, підсистеми «Пошук посвідчення водія», відсутні відомості щодо отримання посвідчення водія гр.ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з роз`ясненнями абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Таким чином, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до особи, яка його не має, не може бути застосовано.

Згідно довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Дяків Н., згідно інформаційного порталу Національної поліції України станом на 30.01.2024 за гр.ОСОБА_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані.

Згідно довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Дяків Н. згідно інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 притягався 23.03.2023 Управлінням патрульної поліції у Львівській області ДПП до адміністративної відповідальності за скоєння 23.03.2023 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Вважаю, що дії гр. ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом не маючи права на керування таким.

Приймаючи до уваги вищенаведені докази, які підтверджують винуватістьОСОБА_1 , враховуючи особу, що притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що стягнення слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано адміністративне правопорушення у виді штрафу без конфіскації транспортного засобу, оскільки такий у останнього відсутній.

При цьому, суд не застосовує таке стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 водійського посвідчення не отримував.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати стягнення в виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 40800,00 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г.Б. Жовнір