ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №602999 від 07.11.2023 року: 07.11.2023 року о 23-01 год. в м. Харкові, по вул. Матюшенка, 45, водій ОСОБА_1 керував автомобілем FORD SCORPIO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродня блідість, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, на адресу суду 18.04.2024 надав письмові пояснення, за таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності за участі його захисника адвоката Василіу С.В.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Василіу С.В. подала на адресу суду заперечення з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, в яких посилається на те, що ОСОБА_1 всупереч вимог ст.266 КУпАП та ст.2 ЗУ «Про національну поліцію», не був відсторонений від керування транспортним засобом, захисник зауважує, що ознаки сп`яніння передбачені в п.4 спільного наказу МВС та МОЗУ від 09.11.2015 №1452/735 у ОСОБА_1 працівниками поліції належним чином виявлені не були, пояснення з приводу зору ОСОБА_1 не були враховані. З приводу звуження зіниць очей, що не реагують на світло ОСОБА_1 пояснив, що має поганий зір, тому носить окуляри зі складним склом, що візуально змінюють зіниці та надав висновок офтальмолога, проте працівники поліції на це не звернули уваги та не перевірили своє твердження, шляхом впливу світла на його очі без окулярів. З приводу виявленої блідості обличчя при штучному освітленні в темний час доби, крім того ОСОБА_1 має діагноз гепатит С, що також впливає на колір обличчя, а тремтіння пальців рук взагалі не є ознакою наркотичного сп`яніння. Також захисник зазначила, що чинним КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а не «з ознаками наркотичного сп`яніння», як вказано у даному протоколі. З урахування вищевказаного, посилаючись на недоведеність наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 просила провадження закрити. До клопотання долучила медичні довідки щодо стану здоров`я ОСОБА_1 : висновок офтальмолога від 19.04.2022, з діагнозом складний міотопичний астигматизм, катаракта, макулодистрофія, результат лабораторних досліджень сироватки крови від 05.12.2023, висновок КНП ХОР «ОКПЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.12.2023, яким встановлено, що у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення,поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Таким чином, статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, встановлений чіткий алгоритм дій щодо проведення огляду водія на стан алкогольного ( іншого ) сп`яніння і оформлення його результатів.

Згідно п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Згідно п. 2 розділу VII Інструкції, поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Відповідно до наданих до суду матеріалів даних вбачається, що відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №602999 від 07.11.2023, за керування ТЗ в з ознаками наркотичного сп`яніння, свідки до участі у справі не залучалися, до справи долучено відеозапис з відео реєстратора №475511, довідку про те, що на ім`я ОСОБА_1 видавалося водійське посвідчення, направлення з відомостями, що огляд не проводився та рапорт працівника поліції, в якому містяться відомості про причину зупинки.

Дійсно, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №602999 від 07.11.2023 працівниками поліції додано диск з відеозаписами.

Однак, з вказаного диску з відеозаписами та вбачається, що з моменту зупинки автомобіля до підписання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відео зйомка переривалася ознак сп`яніння як то «виражене тремтіння пальців рук» як підстав огляду зафіксовано не було. З приводу виявленої блідості обличчя та стану зору суд приймає до уваги медичні довідки, на які посилався захисник щодо стану здоров`я ОСОБА_1 : висновок офтальмолога від 19.04.2022, з діагнозом складний міотопичний астигматизм, катаракта, макулодистрофія, результат лабораторних досліджень сироватки крови від 05.12.2023 діагноз:

ОСОБА_2 письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 на адресу суду вбачається, що він їхав по вул.Матюшенка, 46 у м.Харкові за кермом автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки його друг попросив забрати дітей(його сина та ще двох дівчаток) з дня народження. Він погодився з тим, що перетнув суцільну смугу під час руху, оскільки було темно на вулиці в той час та були вимкнуті ліхтарі вуличного освітлення, його поліцейськи зупинили за це правопорушення, з яким він погодився. Складання постанови про штраф зайняло багато часу, діти замерзли, хотіли додому спати та нервували, після чого співробітники поліції запропонували йому проїхати на медогляд, оскільки начебто його очі не реагували на світло через окуляри. ОСОБА_1 пояснив, що його окуляри блокують світло, оскільки в нього тяжкий астигматизм, показав поліцейським медичну довідку, однак її не взяли до уваги і запропонували проїхати з ними, однак він пояснив, що не може покинути дітей на дорозі самих, спитав чи зможуть їх супроводити в комендантську годину додому, щоб він мав можливість їхати куди потрібно. Однак у нього вилучили посвідчення, сказали, щоб він забрав його в суді, після чого відпустили і вони з дітьми поїхали додому. Після вказаного його неодноразово вже зупиняли співробітники поліції, він погоджувався та проходив медичний огляд, в його аналізах нічого не знайшли, про що є відповідні довідки.

На оглянутому диску з відеозаписом №475511, про який йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення, та долученим до матеріалів справи (а.с.3) наявні відео файли, записи в яких переривалися та не містять повних відомостей з моменту зупинки транспортного засобу до складення протоколу про адміністративне правопорушення, а свідки до участі у справі не залучалися, відповідно до протоколу. Також, з оглянутого відео не вбачається факту відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а пояснення ОСОБА_1 причин неможливості негайно проїхати до наркоцентру збігається з письмовими поясненнями та обставинами справи, зафіксованими на даному відеозаписі, щодо наявності в автомобілі трьох дітей, пояснень водія, наявності медичних довідок та безпідставності вимог їхати для проходження медичного огляду в комендантську годину, що водій був дійсно позбавлений можливості зробити.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, «У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення у відповідність до ст. 266 КУпАП».

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП, хоча вищезазначена справа і стосується адміністративної відповідальності в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, проте в п. п. 4 і 4.1. Конституційний Суд України визнав, що презумпція невинуватості поширюється не тільки на кримінальні справи, але і на справи про адміністративні правопорушення.

А це означає, що підхід до доведення вини у цих справах, по суті справи, повинен бути таким же, як і у кримінальних провадженнях.

Винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена з вичерпною повнотою поряд з конституційним положенням про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки протилежне не буде доведене і зафіксовано в установленому законом порядку.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у п. 77 Рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року звернув увагу, що зміст принципу презумпції невинуватості, який закріплено п. 2 ст. 6 Конвенції, вимагає щоб тягар доведення покладався на сторону обвинувачення і будь-який сумнів тлумачився на користь обвинуваченого.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення судам необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення ( справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа Озтюрк проти Німеччини " рішення від 21.02.1984 року, Маліге проти Франції рішення від 23.09.1998 року, Гурепко проти України від 08.04.2010 року).

Конституційний суд України в абзаці 2 п. 4 Рішення від 26.02.2019 р. № 1-р/2019 також вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «IN DUBIO PRO REO», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Письмові пояснення Тверезого щодо обставин, за яких він не погоджувався їхати до наркоцентру, як то відсутність ознак сп`яніння, пізній час комендантської години, наявність троїх дітей в автомобілі, необґрунтованість вимог поліцейського також приймаються судом до уваги, оскільки не суперечать дослідженим в судовому засіданні матеріалам справи та фактичним обставинам, встановленим в судовому засіданні. Також суд погоджується з тим твердженням, що в силу незалежних від нього обставин, а саме військовий стан та введення комендантської години ОСОБА_1 був позбавлений можливості у стислий строк протягом 2 годин з моменту складення даного протоколу о 22:35 годин звернутися до медичного закладу за для проходження медичного огляду на стан сп`яніння на підтвердження своєї позиції.

Таким чином, дані в протоколі ААД №602999 від 07.11.2023, які оспорювалися в судовому засіданні особою, що притягається до відповідальності не є підтвердженими достатніми, належними та допустимими доказами. Зазначені матеріали не містять об`єктивних та повних даних про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На підставі правової позиції висловленій Конституційним судом України у рішенні №12 від 20.11.2011, Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Тому протоколи складені з грубим порушення прав людини є недопустимим доказом та не може бути використаний як доказ винуватості.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, про відсутність доведеного у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження.

Суддя