ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/211/24 Справа № 700/61/24 Категорія: ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Пічкур С. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю захисника Федака М.Л., розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Лисянського районного суду Черкаської області від 05.03.2024 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, -

визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 17 січня 2024 року о 14 годині 15 хвилин в с. Мар`янівка Звенигородського району по вул. Центральній керував автомобілем ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку приладом «Драгер», результат 1,56%, чим порушив п. 2,9а ПДР України вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Лисянського районного суду Черкаської області від 05.03.2024 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

1. Постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 05.03.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП - скасувати.

2. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, судове рішення необгрунтованим та невмотивованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже, підлягає скасуванню з закриттю провадження по справі.

Вказує, що обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та прийняті до уваги судом першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, а з наявних у матеріалах справи доказів неможливо зробити висновки щодо обставин, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу суду, що з відеозапису працівника патрульної поліції вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, він поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Також, переглядом відеозапису встановлено, що поліцейським автоматично було названо йому ознаки сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у його ознак сп`яніння, зокрема перевірки реакції його зіниць на світло, огляд рук. З відеозапису чітко видно, що у нього відсутнє тремтіння пальців рук, поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, допитавши свідка, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що водій ОСОБА_1 17 січня 2024 року о 14 годині 15 хвилин в с. Мар`янівка Звенигородського району по вул. Центральній керував автомобілем ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку приладом «Драгер», результат 1,56%, чим порушив п. 2,9а ПДР України вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495343 від 17.01.2024 року, де зазначено, що водій ОСОБА_1 17 січня 2024 року о 14 годині 15 хвилин в с. Мар`янівка Звенигородського району по вул. Центральній керував автомобілем ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку приладом «Драгер», результат 1,56%, чим порушив п. 2,9а ПДР України вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.2);

- даними роздруківки придаду «Драгер» від 17.01.2024 року, щодо гр. ОСОБА_1 , де зазначено результат 1,56% проміле.(а.с.1);

- даними письмових пояснень ОСОБА_1 від 17.01.2024 року, де зазначено, що 17.01.2024 року, близько 14:20 год., с. Мар`янівки він керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 . Був зупинений працівниками поліції та під час спілкування у поліцейських виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, алкоголь він вживав напередодні 16.01.2024. Поліцейські запропонували пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та результат показав 1,56% проміле. В подальшому спиртні напої перед тим як сідати за кермо вживати не буде. Кається.(а.с.3);

- даними відеодиску відносно від 17.01.2024 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення.(а.с.7);

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495343 від 17.01.2024 року, даними роздруківки придаду «Драгер» від 17.01.2024 року, щодо гр. ОСОБА_1 , де зазначено результат 1,56% проміле, даними письмових пояснень ОСОБА_1 від 17.01.2024 року, даними відеодиску відносно від 17.01.2024 року, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, на відеозаписі зафіксовано як працівники поліції 17.01.2024 року зупинили автомобіль ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 та при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 поліцейські виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився, результат тесту показав стан сп`яніння - 1,56 проміле. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена дослідженими під час судового розгляду справи доказами, які логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд апеляційної інстанції вважає, що дії водія ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, а вина особи повністю встановлена під час судового розгляду.

Надані докази, не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

Доводи апелянта з приводу того, що він не керував транспортним засобом, є необґрунтованими, оскільки з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що працівники поліції рухаються позаду автомобіля ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 , подають відповідний сигнал про зупинку, вказаний автомобіль зупиняється та із-за керма виходить гр. ОСОБА_1 та вказує, що це його автомобіль.

Крім того, жодна з осіб, які перебували на місці зупинки транспортного засобу ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_1 , не вказала на яку-небудь іншу особу, яка керувала вказаним транспортним засобом.

Доводи апелянта з приводу порушення процедури освідування за допомогою приладу «Драгер», теж є необґрунтованими.

Так, працівники поліції, при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 вказали, що вбачають у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітку вимову. Запропонували йому пройти освідування на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився, самостійно розпакував одноразову трубку для продуття, продув прилад «Драгер» та особисто, разом з працівниками поліції спостерігав за обробкою результату, після чого на екрані приладу висвітився результат 1,56% проміле. При цьому, велась безперервна відеофіксація процедури освідування на бодікамери працівників поліції.

Крім того, ОСОБА_1 після отриманого результату 1,56% проміле неодноразово вказує, що вжива алкоголні напої, а саме 16.01.2024 пізно ввечері та не виявляв незгоду з результатом, а пропонував працівникам поліції вирішити якось це питання по іншому.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованими.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 05.03.2024 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Лисянського районного суду Черкаської області від 05.03.2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок