П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2024 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.156 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с.Підпояски Велижського району Смоленської області, громадянки України, пенсіонерка, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якій, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені її права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 721111 від 04.04.2024, 04.04.2024, близько 12:30 год., у приміщенні магазину «Сніжок» за адресою: м.Вільногірськ, вул.Центральна, 50, Кам`янського району Дніпропетровської області здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а саме цигарок та продала 1 пачку цигарок «Regina» червона старшому інспектору СРПП за ціною 40 грн., без марок акцизного податку, чим порушила вимоги ст.226 Податкового кодексу України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.156 КУпАП.

Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що її знайомий на ім`я ОСОБА_2 попросив зробити прибирання приміщення магазину «Сніжок», який вже давно не працює. Так як вона вже раніше здійснювала прибирання цього приміщення, то погодилась на вказану пропозицію. Магазин був закритий, хтось постукав у двері, відкрила вхідні двері, стояв чоловік у цивільному одязі, який попросив продати йому сигарети, бо дуже хоче курити, а має лише 50 грн. Вона пояснила йому, що магазин не працює та торгівля не здійснюється, однак він сильно прохав, їй стало його шкода, і вона продала йому пачку цигарок за 40 грн., яка лежала у невеликій коробці. Після цього цей чоловік повідомив її про те, що він є працівником поліції, став вимагати відкрити двері, потім прийшли ще дві жінки, одна з яких була у форменому одязі, вилучили у неї 119 грн., із яких 40 грн виручки за продану пачку сигарет, а решта її особисті грошові кошти та цигарки, що були у приміщенні магазину.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Однак, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011, заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015).

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність , яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами, тобто складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За змістом вимог ст.256, ч.1 ст.257 КУпАП, питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вимогами ст.252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, диспозицією ч.1 ст.156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Вказана норма закону є бланкетною, диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, однак у протоколі не вказано яку саме норму ст.226 Податкового кодексу України було порушено ОСОБА_1 .

Також, згідно ч.22 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, може бути лише суб`єкт господарювання, однак будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності матеріали справи не містять, а ОСОБА_1 цей факт заперечує.

До того ж, в протоколі огляду та вилучення речей (а.с.8) не вказано, що оглянуті тютюнові вироби не мають марок акцизного податку, лише зазначена назва та кількість товару який оглядався, тому даний протокол суддя не приймає у якості допустимого доказу по справі на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виробив загальний принцип, що відноситься до гарантій справедливого судового розгляду , який зводиться до того, що суспільні інтереси не можуть виправдовувати використання доказів, що отримані внаслідок провокації правоохоронних органів (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Веселов та інші проти Росії від 2 жовтня 2012 року; у справі Баннікова проти Росії від 4 листопада 2010 року; у справі Раманаускас проти Литви від 5 лютого 2008 року). Відповідно до цієї практики, усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати недопустимими, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Баннікова проти Росії). Визначення провокації наведене у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Раманаускас проти Литви. Так, провокація з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Разом з тим, ОСОБА_1 стверджує, що особою, яка попросила її продати пачку цигарок, був працівник поліції, що також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 «продала 1 пачку цигарок «Regina» червона старшому інспектору СРПП», при цьому ОСОБА_1 вказує, що працівник поліції дуже її про це просив, піддалася почуттю жалю до нього та продала товар, розпоряджатися яким її власник магазину не наділяв, будь-яких доказів на спростування цих тверджень ОСОБА_1 матеріали справи не містять, що дає судді підстави для висновку, що неправомірні дії останньою були вчинені внаслідок провокації з боку правоохоронних органів, які не розслідували її неправомірну діяльність у переважно пасивний спосіб (in an essentially passiv manner), а здійснювали на неї такий влив, щоб вона вчинила правопорушення, а отже усі докази, отримані внаслідок цих дій, що містяться в матеріалах справи, суддя не приймає у якості допустимих доказів по справі.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в діях ОСОБА_1 не конкретизована, суб`єкт правопорушення належним чином не встановлений, а докази, що містяться в матеріалах справи, отримані правоохоронним органом внаслідок провокації і є недопустимими, тому провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП слід закрити за відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Вилучені 24 пачки сигарет марки «Marshall», 14 пачок сигарет марки «NZ», 21 пачку сигарет марки «Marshall DELUXE» та 20 пачок сигарет марки «REGINA», які згідно квитанції № 1162 від 04.04.2024 зберігаються у камері схову речових доказів ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області до встановлення власника майна слід залишити на зберіганні там же, оскільки ОСОБА_1 заперечує їх належність їй, а власник майна не встановлений; грошові кошти у сумі у сумі 119 (сто дев`ятнадцять) грн, які згідно розписки зберігаються у ОСОБА_1 слід залишити останній.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ч.1 ст.156, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Вилучені 24 пачки сигарет марки «Marshall», 14 пачок сигарет марки «NZ», 21 пачку сигарет марки «Marshall DELUXE» та 20 пачок сигарет марки «REGINA», які згідно квитанції № 1162 від 04.04.2024 зберігаються у камері схову речових доказів ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області - залишити на зберігання там же до встановлення власника цього майна та повернути останньому; грошові кошти у сумі у сумі 119 (сто дев`ятнадцять) грн, які згідно розписки зберігаються у ОСОБА_1 - залишити останній.

Постанова судді у справахпро адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А. Борцова