НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19 квітня 2024 року Справа № 322/629/24 (Провадження № 3/322/566/24)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 10.04.2024 з Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

02.04.2024 о 15 год 30 хв ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо батька ОСОБА_2 , виражався у його бік нецензурною лайкою, вчинивши домашнє насильство психологічного характеру, чим міг завдати психічної шкоди здоров`ю потерпілого.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правопорушник та потерпіла належать до категорії осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

ОСОБА_1 , під час розгляду справи свою вину визнав у повному обсязі. Пояснив, що з початку повномасштабного вторгнення в Україну рф він проживає з батьком. Останній раніше проживав разом зі співмешканкою у м. Оріхів, однак після того як той переніс інсульт і почалася війна виявився непотрібний в тій родині. Фактично він здійснює доглядає за батьком, втім через наслідки хвороби і те, що сталося у родині у того інколи стаються так би мовити «емоційні гойдалки», зміна настрою тощо. Того дня під час обіду батьку не сподобалась приготовлена їжа. Останній кинув в нього ( ОСОБА_1 ) миску. Слово за слово, почалася сварка. Як він зрозумів батько повідомив про сварку свою співмешканку, а та викликала поліцію, в результаті чого на нього склали протокол. Батько не має претензій до нього, про що б напевно повідомив судді, втім через стан здоров`я не може з`явитися в суд. З будинку батька він не вигоняв. Можливо під час сварки сказав щось на кшталт того, щоб той повертався до співмешканки, однак сказано це було на емоціях, адже він розуміє, що фактично крім нього батько вже нікому не потрібен. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати. Вказав, що зробив відповідні висновки і подібне в майбутньому не повториться, принаймні він зробить все залежне від нього щоб уникати сварок і конфліктів.

Суддею досліджені наступні письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення від 02.04.2024 серії ВАВ №905903, реєстрація ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ЄО №769 від 02.04.2024, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, DVD-R з відеозаписами.

Заслухавши ОСОБА_1 , оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо міри стягнення суддя керується вимогами ст.33 КУпАП.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до п.1 ч.1 ст.34 КУпАП, є щире розкаяння винного. Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст.35 КУпАП, відсутні.

Суддею взято до уваги і те, що внаслідок сварки між сином і батьком, на ґрунті побутових причин, не було завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілого. Втім, і сама ймовірність заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілого внаслідок дій ОСОБА_1 з огляду на їх характер, була незначною.

Сукупність наведених обставин дає підстави стверджувати про те, що вчинене ОСОБА_1 психологічне насильство по відношенню до потерпілого не було істотним.

За правилом ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, суддя дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з огляду на малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст.22, 221, 283-285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

закрити справу про адміністративне правопорушення за частиною першою ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , зі звільненням його від адміністративної відповідальності, з огляду на малозначність вчиненого ним правопорушення, обмежившись оголошенням ОСОБА_1 , усного зауваження.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов