Справа № 162/315/24
Провадження № 3/162/256/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Сацик Т.Т.,

розглянувши справу, що надійшла із ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого у ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19.03.2024 року серії ААД №197600 ОСОБА_1 цього дня о 18 год 00 хв на автодорозі Р-14 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер-6810» в режимі безперервної відеофіксації на службову боді-камеру №58, результат огляду 1.68 проміле. Водія відсторонено від керування транспортним засобом. У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Адвокат Сацик Т.Т. у судовому засіданні подала клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки на доданому до протоколу відеозаписі не зафіксовано руху транспортного засобу, його зупинку та факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , тому підстави проходити ним огляд на стан сп`яніння за ст..266 КУпАП були відсутні. Працівник поліції не з`ясував, хто саме перебував за кермом належного ОСОБА_1 автомобіля, враховуючи, що на місці події були присутні інші особи. До того ж ОСОБА_1 на даний час ще не отримав посвідчення водія, тому давав свій автомобіль у користування іншим особам, а в даному випадку знайомому В., який вже позбавлений права керування транспортними засобами. Тому ОСОБА_1 взяв вину на себе, не усвідомлюючи наслідків такого рішення. Крім слів ОСОБА_1 жодних доказів не зібрано та не надано. Крім цього, поліцейському було достовірно відомо, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак він не перевірив, чи перебував останній при виконанні службових обов`язків, що впливає на повноважність працівників поліції щодо направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців згідно з ст.. 266-1 КУпАП.

Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, оцінивши доводи поданого адвокатом клопотання, суд дійшов таких висновків.

Об`єктивно вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №197600 від 19.03.2024 року, рапортом про прийняття та реєстрацію заяви в ІКС ІПНП 19.03.2024 року за №818, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, паперовою роздруківкою результатів тесту №6264, зобов`язанням про відсторонення від керування транспортним засобом від 19.03.2024 року, відео- та іншими матеріалами справи.

Щодо доводів клопотання, поданого адвокатом Сацик Т.Т., суд зазначає наступне.

Із відеозапису із нагрудного відеореєстратора камери працівника поліції який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, доказом вини ОСОБА_1 вбачаються обставини вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення. Зокрема, процедура проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння була дотримана у повному обсязі. ОСОБА_1 на запитання поліцейського ствердно відповів, що вживав алкогольні напої, автомобіль, який перебував у кюветі, належить йому, за кермом автомобіля перебував саме він. Подія трапилась, оскільки він не впорався з керуванням. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» та особисто озвучив його результат, якого він не заперечував. Також, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, а також те, що на нього будуть складені адміністративні протоколи за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Жодних заперечень з приводу вказаного вище ОСОБА_1 не висловлював. Процедура проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння була дотримана працівниками поліції у повному обсязі відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 та ст..266 КУпАП.

Відтак, підстав стверджувати про відсутність, у зазначеному випадку, усіх складових об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом не встановлено.

Посилання адвоката про перебування іншої особи за кермом не підтверджено належними і допустимими доказами.

Також з огляду на зафіксовані на відеозаписі обставини, суд вважає неспроможними доводи адвоката щодо невстановлення всіх обставин події поліцейським, оскільки пояснення ОСОБА_1 були ствердними та не викликають сумнівів.

Також, з огляду на те, що на момент прибуття працівників поліції, автомобіль, належний ОСОБА_1 , вже перебував у кюветі, об`єктивної можливості зафіксувати факт керування вказаним транспортним засобом не було.

Щодо доводів адвоката про необхідність застосування до ОСОБА_1 положень ст. 266-1 КУпАП, оскільки він є віськовослужбовцем , суд зазначає наступне.

У даному проваджені ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності саме як особа, яка керувала транспортним засобом, а тому необхідно керуватися приписами ст. 266 КУпАП, а не ст. 266-1 КУпАП, яка регулює порядок проходження огляду на стан сп`яніння військовослужбовців та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту та в заборонених законом інших місцях. Докази, які би вказували на перебування ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків, суду не надані, при цьому, він керував цивільним транспортним засобом. З огляду на вказане, ст. 266-1 КУпАП, на яку посилається адвокат, не підлягає до застосуванню, оскільки вказаний припис не стосується спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Отже, доводи, викладені у клопотанні адвоката Сацик Т.Т. повністю спростовуються матеріалами справи та, на думку суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Приймаючи до уваги вимоги розділу першого Правил дорожнього руху, де зазначено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом та має відповідне посвідчення водія, та п.28 Постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14 із змінами, внесеними постановою Пленуму від 19.12.2008 за №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті», згідно якого суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, до ОСОБА_1 не може бути застосовано стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка ВПД №1 (сел.. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області №1343/53/2/01-2024 від 02.04.2024 року.

Враховуючи положення ст. 23, 33 КУпАП, характер вчиненого ОСОБА_1 діяння та всі обставини справи, вважаю, що останньому потрібно обрати стягнення за санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу.

На підставі ст.40-1 КУпАП на користь держави із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст. 130, ст. 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката Сацик Тетяни Терентіївни про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відмовити.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ