Номер провадження: 33/813/1013/24
Номер справи місцевого суду: 511/698/24
Головуючий у 1-й інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Коновалової Наталі Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Коновалової Наталі Олександрівни

на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 лютого 2024 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 14 лютого 2024 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин перебував на військовій службі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме стійкий запах алкоголю, почервоніння обличчя, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці в умовах військового стану. Під час проходження медичного огляду в КНП «Роздільнянська БПЛ» о 20:00 годині 14.02.2024 року було надано висновок відповідно до якого військовослужбовець ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, виявлено під час огляду 2,04 проміле алкоголю в крові.

В апеляційній скарзі захисниця Коновалова Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 лютого 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисниця зазначає, що у змісті протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено місце скоєння інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки не визначено місце перебування ОСОБА_1 в момент його виявлення, а також не зазначено чи виконував він у цей час обов`язки з несення військової служби, тому вважає, що зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року №329 (далі -Інструкція). Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби, саме, 14 лютого 2024 року о 16:20 год або на підтвердження його знаходження у цей час на території військової частини або військових об`єктах. До матеріалів справи не долучено пояснення свідків адміністративного правопорушення, про яких зазначено у протоколі, а також не додано рапорт посадової особи. Окрім того, захисниця звертає увагу, що подія за участю ОСОБА_1 мала місце 14 лютого 2024 року о 16:20 год, тоді як до закладу охорони здоров`я останнього було доставлено лише 14 лютого 2024 року о 20:00 год, тобто через понад 3 години від моменту виявлення підстав для проведення відповідного огляду, чим вважає порушено вимоги п.9 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція II).

Також, в апеляційній скарзі захисниця порушує питання про звільнення

ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з підстав, визначених ст. 22 КУпАП, посилаючись на те, що норма цієї статті не містить будь-якого переліку умов або обставин чи застережень щодо неможливості її застосування у разі визнання особи винною за ст. 172-20 КУпАП. Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, скоєне правопорушення не становить суспільної небезпеки та не завдало збитків державним чи суспільним інтересам, а тому з урахуванням позитивної характеристики ОСОБА_1 , захисниця вважає, що є підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, на підставі ст. 22 КУпАП.

В судовому засіданні захисниця Коновалова Н.О. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення захисниці Коновалової Н.О. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали цієї справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисницею не заперечується обставини щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для його направлення на огляд до закладу охорони здоров`я. Правомірність проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як і його результати захисниця під сумнів не ставить, а тому з огляду на приписи ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Як на підставу для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, захисниця посилається на те, що у змісті протоколу не зазначено місце

скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також не вказано чи виконував останній у цей час обов`язки з несення військової служби. ОСОБА_1 доставлено до закладу охорони здоров`я зі сплином понад 3 години від моменту виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС №1452/735 від 09 листопада 2015 року. До матеріалів справи не долучено пояснень свідків, рапорт уповноваженої особи.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає проходження військової служби (ч.2,3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

24 лютого 2022 року Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено, по теперішній час.

Військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.1 ст. 266-1 КУпАП).

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (ч.2 ст. 266-1 КУпАП).

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч.4 ст. 266-1 КУпАП).

Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (ч.5 ст. 266-1 КУпАП).

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст. 266-1 КУпАП).

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року №32 (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також військовослужбовців Збройних Сил (далі - військовослужбовці) для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), та проведення огляду (п.1 Порядку).

Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.8 Порядку)

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих держадміністрацій з урахуванням необхідності проведення такого огляду також і в районах ведення бойових дій (п.9 Порядку)

Уповноважена посадова особа забезпечує проведення огляду військовослужбовця/військовозобов`язаного у закладі охорони здоров`я (п.10 Порядку)

Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних у закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби (п.12 Порядку)

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд військовослужбовця/військовозобов`язаного, складає за його результатами акт медичного огляду та висновок (п.14 Порядку).

Апеляційний суд зауважує, що наведені вище приписи законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, суд, окрім наданих ОСОБА_1 пояснень, в основу оскаржуваного рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 №11 від 15 лютого 2024 року, направленні військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 14 лютого 2024 року; висновку від 14 лютого 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 №11 від 15 лютого 2024 року, командиром військової частини НОМЕР_1 зафіксовано, що 14 лютого 2024 року приблизно о 16:20 год, тво командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_3 , виявлено солдата ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме стійким запахом алкоголю, гіперемією обличчя, хиткою ходою, поведінкою, що не відповідає обстановці в умовах військового стану, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП».

Зафіксовано, що факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: сержант ОСОБА_4 , лейтенант ОСОБА_3 , що засвідчено їх підписами.

Також зазначено, що для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння затриманий під супроводом посадової особи тво командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 лейтенанта

ОСОБА_3 о 19:00 направлено до КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня». У результаті проведеного огляду на стан сп`яніння встановлено: алкогольне сп`яніння (2,04%) висновок №10 від 14 лютого 2024 року.

Протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, без будь-яких зауважень чи б то застережень.

У графі «місце роботи, посада, військове звання» протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено: «військова частина НОМЕР_1 , водій 2 міномета 1 мінометного взводу, солдат».

З довідки, а також службової характеристики, які долучені до матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Матеріали справи не містять відомостей, не долучено таких і до апеляційної скарги, про те, що у день та час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , як військослужбовець військової частини НОМЕР_1 перебував поза межами території цієї військової частини чи з підстав, визначених законом, не виконував обов`язки військової служби.

Сукупність таких обставин, як виявлення ОСОБА_1 та його подальше затримання тво командира міноментної батареї військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_3 , та направлення під супроводом до закладу охорони здоров`я, вагомо свідчать про те, що місцем скоєння інкримінованого правопорушення була саме територія військової частини. З урахуванням відсутності доказів на підтвердження не виконання ОСОБА_1 у цей день та час обов`язків військової служби, та установлення на підставі висновку, складеного лікарем закладу охорони здоров`я факту його перебування у стані алкогольного сп`яніння, дії

ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Саме по собі не зазначення у змісті протоколу інформації про місце вчинення правопорушення та про виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби, за умови існування інших фактичних обставин, якими підтверджуються ці обставини, не спростовує правильність висновків суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відсутність письмових пояснень свідків, за умови засвідчення їх підписами відомостей, зафіксованих у змісті протоколу, не звужує критерій достатності обсягу доказів, долучених до матеріалів цієї справи, як і відсутність рапорту уповноваженої службової особи.

Як було зазначено вище, захисницею не оспорюються обставини стосовно результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зафіксовані у висновку №10 від 14 лютого 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, згідно якого, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня - 2,04%.

Доводи захисниці про те, подія за участю ОСОБА_1 мала місце 14 лютого 2024 року о 16:20 год, тоді як до закладу охорони здоров`я його було доставлено у цей день лише о 20:00 год, тобто через понад 3 години від моменту виявлення підстав для проведення відповідного огляду, чим порушено вимоги п.9 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС №1452/735 від 09 листопада 2015 року, апеляційний суд відхиляє, оскільки зазначена вище Інструкція не стосується порядку, що регламентує направлення на огляд військовослужбовців, оскільки це питання унормовано спеціальним нормативно-правовим актом, яким є Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року №32.

Водночас, зазначений вище Порядок, не містить імперативних вимог щодо періоду часу, протягом якого військовослужбовця має бути доставлено до закладу охорони здоров`я з метою проходження ним огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, а тому зазначені вище доводи захисниці є безпідставними.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмеження усним зауваженням, як то передбачено статтею 22 КУпАП, про що просить захисниця в апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно примітки до статті 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2,122-4,частиною третьою статті 123, частинами другою п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Чинний закон про адміністративну відповідальність не містить у собі визначення поняття малозначності, а також не розкриває основних сутнісних ознак цього інституту.

Отже, поняття малозначності має оціночний характер, його зміст визначається, шляхом надання правозастосовним органом (судом) оцінки усім конкретним обставинам справи.

Виходячи із загальної сутності ознак малозначності у справах про адміністративні правопорушення,малозначними є лише (тільки) ті адміністративні правопорушення, які не становлять великої (значної) суспільної шкоди, а також унаслідок їх заподіяння не відбувається спричинення збитків державним та/або суспільним інтересам, чи то громадян, в залежності від характеру правовідносин.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. N 8 роз`яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

У статті 23 КУпАП законодавець визначив, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч.3 ст. 173-20 КУпАП передбачено стягнення у виді накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Як убачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції врахувавши характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 такого вид державного примусу у вигляді штрафу, який є мінімальним, з огляду на межі санкції зазначеної вище статті. Крім того, накладаючи стягнення, місцевий суд застосував стягнення, яке є менш суворим у порівнянні з іншим видом стягнення, передбаченим санкцією цієї статті, а саме - утримання на гаупвахті. З такими видом і мірою адміністративного стягнення, апеляційний суд погоджується.

Ураховуючи суть скоєного адміністративного правопорушення, особливістю якого є перебування військовослужбовця на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на тяжкий для держави час, обумовлений збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням у зв`язку з цим в державі правового режиму воєнного стану, апеляційний суд не вважає, що скоєне правопорушення можна розцінювати, як малозначне, тому відсутні підстави для застосування відносно ОСОБА_1 в даному випадку положень статті 22 КУпАП.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисниця не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст.172-20 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисниці Коновалової Наталі Олександрівни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко