Справа № 447/2812/23 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 33/811/32/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 25 серпня 2023 року, о 03:41 год. у м. Новий Розділ по вул. Довженка, 4, Стрийського району, Львівської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21083», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, порушення мови, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, окрім того він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року, оскільки про час та місце розгляду справи його не було повідомлено, про результат розгляду справи він дізнався 22 грудня 2023 року. Також просить допитати свідка ОСОБА_2 , оскільки допит останнього має важливе значення для правильного та об`єктивного вирішення справи, адже з показань даної особи можна встановити хто саме керував транспортним засобом 25 серпня 2023 року.

Наголошує, що він не керував транспортним засобом 25 серпня 2023 року, а функції водія виконувала інша особа, в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом, окрім того на відеозаписі не зафіксовано, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності керувала автомобілем.

Повідомляє, що він перебував на задньому пасажирському сидінні, а функції водія виконував ОСОБА_2 , окрім того в нього з працівниками поліції виник конфлікт, оскільки вони його знали ще раніше.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки такий складено із порушеннями вимог ч. 1-2 ст. 256 КУпАП, так як в ньому відсутня інформація, щодо свідків. Також, працівниками поліції не залучено свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки.

Зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є фрагментарним, постійно переривається, з його даних не можливо встановити в який час вчинялися певні дії, послідовність цих дій. Окрім того, матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом та в нього вилучено посвідчення водія.

ОСОБА_1 та його захисник адвоката Сєргєєва О.І. у судові засідання апеляційного суду, призначені на 19 січня 2024 року, 30 січня 2024 року, 9 лютого 2024 року, 1 березня 2024 року, 22 березня 2024 року, 26 березня 2024 року не прибували, подавали клопотання про відкладення розгляду справи, із зазначенням вільних дат в її графіку, що було враховано апеляційним судом.

10 квітня 2024 року адвокат Сєргєєва О.І. у судове засідання апеляційного суду повторно не прибула, хоче таке було призначено завчасно з урахуванням даних про зайнятість адвоката, подала чергове клопотання про відкладення розгляду справи. Не прибув і ОСОБА_1 , хоча був належним чином повідомленим день розгляду справи.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Клопотання адвоката Сєргєєвої О.І. про необхідність відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні та неможливістю прибути в судове засідання апеляційний суд не бере до уваги, оскільки судові засідання було призначено з урахуванням зайнятості адвоката, а неявка захисника адвоката Сєргєєвої О.І. в судові засідання апеляційного суду неодноразові заяви про відкладення розгляду справи розцінюються судом, як зловживання своїми правами та умисне затягування розгляду справи.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сєргєєвої О.І.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що в особи яка притягується до адміністративної відповідальності було достатньо часту для того, щоб подати письмові доповнення до апеляційної скарги та надати додаткові пояснення, яким він не скористався належним чином.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції не приймали участі, копію рішення отримав 21 грудня 2023 року, що підтверджується розпискою (а.с. 18), з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Також, ОСОБА_1 в тексті своєї апеляційної скарги заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_2 .

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про допит свідка, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності допиту зазначеного вище свідка. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 25 серпня 2023 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, відтак суд не вбачає доцільності у допиті зазначеного свідка, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 547024 від 25 серпня 2023 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21083», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей, порушення мови), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей, порушення мови) у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд в медичному закладі КНП «Новояворівська міська лікарня»;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД №784830 від 25 серпня 2024 року (а.с. 4), відповідно до якої ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ21083» д.н.з. НОМЕР_1 , без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та без поліса страхування;

- інформацією із рапорту лейтенанта поліції В. Федечка (а.с.6-7), згідно із яким під час патрулювання було виявлено автомобіль марки «ВАЗ21083» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в період дії комендантської години, під час опитування водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей, порушення мови, окрім того водій повідомив працівників поліції, що йому не потрібно зачитувати прав. Оскільки у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння працівниками поліції запропоновано йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився.

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу в період дії комендантської години, після чого працівниками поліції повідомлено водію причину зупинки, повідомлено про відеофіксацію події, перевірено посвідчення водія, встановлено особу водія ОСОБА_1 , який зазначав, що їхав із автосервісу, під час опитування у водія було виявлено ознаки сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння від якого він відмовився, роз`яснено наслідки відмови від проходження даного оглдяу, працівник поліції повідомив водія, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснив йому права та обов`язки, відсторонив його від керування транспортним засобом.

Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом, а функції водія виконувала інша особа, в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом, окрім того на відеозаписі не зафіксовано руху автомобіля, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, описаним вище за текстом.

Твердження апелянта, що функції водія виконував його друг ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 виконував функції водія.

Аргументи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в ньому відсутня інформація, щодо свідків, а також те що працівниками поліції не залучено свідків, апеляційний суд розцінює критично.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції не залучалися свідки.

Апеляційний суд не приймає до уваги аргументи апелянта, що матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом та в нього вилучено посвідчення водія, оскільки такі спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано, що працівники поліції повідомили водію, що він відсторонений від керування транспортним засобом, окрім того не вилучали посвідчення водія, оскільки такий його надав у додатку «Дія».

Покликання апелянта на те, що дії працівників поліції були упередженими та незаконними, порушили його права, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення у працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266, 268 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.