Номер провадження: 33/813/1126/24
Номер справи місцевого суду: 755/959/24
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Триколіч І.Б.,

за участі:

правопорушника ОСОБА_1 ,

адвоката Волкова О.Л.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 121 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три місяці; стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ААД №521124 від 06.01.2024 року про адміністративне правопорушення вбачається, що 06.01.2024 року о 12 год.20 хв. по Броварському проспекті 32 А в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_1 шини якого мали пошкодження, а саме був оголений корд та мали розшарування каркасу, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП, так як правопорушення вчинено повторно протягом року.

Своїми протиправними діями ОСОБА_1 порушив п. 31.4.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП.

У судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що в місті Києві на блокпості був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього пошкодження корду шини. Ствердив в судовому засіданні, що раніше пошкодження колеса ніякого не було і він перед виїздом оглядав транспортний засіб. Колесо було накачене. Таким чином, вину свою у вчиненні правопорушення не визнав.

Його представник, адвокат Волков О.Л., просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що працівниками поліції не надано доказів вчинення правопорушення, не додано ні фототаблиці, ні відеофіксації моменту правопорушення. Окрім цього, не надано доказів умисного вчинення водієм правопорушення, оскільки виникнення зазначеної технічної несправності відбулося вже під час руху транспортного засобу. Враховуючи наведене просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративого правопорушення.

Постановою судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 121 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три місяці; стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок,

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1)судом першої інстанції безпідставно залишено без уваги судову практику, а саме те, що якщо технічна несправність ТЗ виникла вже під час руху без вини водія, такий не несе адміністративну відповідальність, якщо не доведено, що водій знав про таку несправність до його зупинки поліцією, а ОСОБА_1 наполягає на тому, що така несправність виникла вже під час руху транспортного засобу;

2)саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення, а інших доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення (відеофіксація) не надано.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Волкова О.Л. , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пункт 31.4.5 ПДР України встановлює заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: Колеса і шини: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм ; б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; ґ) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні; д) на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту; е) на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс.

Невиконання пункту 31.4.5 ПДР України (повторно протягом року) має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частина 2 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації,

Частиною 4 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №521124 від 06.01.2024, який ОСОБА_1 підписав без зауважень;

2)поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній зазначив, що «не встиг замінити шину, їхав на розвантаження: чекали клієнти, планував зразу після розвантаження заїхати на шиномонтаж і замінити»;

3)постановою серії ЕАТ №7920123 від 11.10.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за за ч.1 ст.121 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.4 ст.121 КУпАП.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що технічна несправність виникла вже пі під час руху транспортного засобу, то апеляційний суд не бере їх до уваги, так як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 самостійно вказав, що «не встиг замінити шину», а «планував зразу після розвантаження заїхати на шиномонтаж та замінити».

Таким чином, ОСОБА_1 знав про наявні несправності ще до початку руху транспортного засобу.

Відповідна версія викладена лише під час судового розгляду справи, після отримання правової допомоги, а тому оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення, а інших доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення (відеофіксація) не надано, то колегія суддів звертає увагу таке.

Дійсно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Апеляційний суд зазначає, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 жодних зауважень щодо складання протоколу не подав, сам ОСОБА_1 вказав, що «не встиг замінити шину, їхав на розвантаження: чекали клієнти, планував зразу після розвантаження заїхати на шиномонтаж і замінити».

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, у взаємозв`язку доказів, оцінюючи їх при цьому як у сукупності, так і кожен з них окремо.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 на місці не вказав, не заперечував факт несправностей, дії працівників поліції щодо складання протоколу не оскаржував.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

16 квітня 2024 року до Одеського апеляційного суду від адвоката Волкова О.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Апеляційний суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки особу ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності саме постановою судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року в межах строку притягнення, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції (неправильне застосування норма матеріального або порушення норм процесуального права) і відповідно нового розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи про порушення строку притягнення до адміністративної відповідальності не зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік