ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. на користь держави.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 05.05.2023 року о 12 год. 25 хв. на автомобільній дорозі сполученням н.п. Сторожинеиь н.п. Красноїльськ, на відстані 15000 метрів до лінії державного кордону України, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території Чудейської ОТГ Чернівецького району, Чернівецької області, спільно з гр. ОСОБА_2 був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України.

Такими діями, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 cт. 204-1 КУПАП.

На рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження №33/822/255/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_3

Категорія:ч.2 ст.204-1 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Вказує на те, що 05.05.2023 року зустрів на залізничному вокзалі в м.Чернівці свою доньку ОСОБА_4 та її хлопця ОСОБА_2 , які приїхали потягом Київ Чернівці.

Після чого вони заїхали додому, взяли приладдя для рибалки та разом з донькою,її подругою ОСОБА_5 та ОСОБА_2 поїхали на двох машинах на відпочинок в сторону с.Банилів Підгірний. За відпочинок він заздалегідь домився та забронював будиночок на 5 чоловік.

По дорозі в районі м. Сторожинець їх зупинили прикордонники разом з представниками ТЦК. Після перевірки документів він разом з ОСОБА_2 у супроводі озброєного прикордонника поїхали на його автомобілі на прикордонну заставу. Перебуваючи на заставі, він надав пояснення, що вони мали намір відпочити у заздалегідь заброньованому місці та те, що його донька приїхала зі своїм хлопця ОСОБА_2 потягом з Києва на відпочинок і мають зворотні квитки.

Однак відносно них був складений протокол, який він вимушений був підписати,оскільки затримання тривало 4 години,а його донька та її подруга весь цей час очікували їх на дорозі. Йому повідоми, що в подальшому він буде викликаний до суду, де надасть пояснення і докази своєї невинуватості.,однак до суду ні його,ні Паркосадзе не викликали.

Стверджує, що ні він, а ні ОСОБА_2 не мали наміру перетинати кордон.

Звертає увагу, що протокол складений відносно нього на заставі, різниться з протоколом, наданим до суду, оскільки попередній протокол складався за ч.1 ст.204-1 КУпАП та містив його пояснення.

На думку апелянта, в його діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення, оскільки пересування дорогами України в межах населених пунктів не може свідчити про намір перетину кордону. При цьому не були опитані інші особи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Також вказує, що не був обізнаний про оскаржуване рішення, його до суду не викликали. Він самостійно вживав заходів для встановлення дати та часу судового засідання, але не зміг знайти потрібну інформацію. 16.03.2024 року під час перевірки його документів працівниками поліції дізнався, що він притягнутий до адміністративної відповідальності за спробу незаконного перетину кордону та в цей же день звернувся до юриста, який надав йому роздруковану постанову з ЄДРСР. Тоді ж повідомив ОСОБА_2 про наявність рішення про притягнення кожного із них до відповідальності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши викладені апелянтом доводи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду,якщо він пропущений із поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи, у ній відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, судовий розгляд здійснений за його відсутності,даних про отримання ним копії постанови немає. Доводи ОСОБА_1 про те,що дізнався про наявність судового рішення лише 16.03.2024 року, коли був зупинений поліцейськими разом із представниками Львівського ТЦК,де він зараз працює та які повідомили,що він притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.204-1 КУпАП,не спростовані доказами.

За таких обставин строк на апеляційне оскарження необхідно поновити, оскільки він пропущений із поважних причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог районний суд не дотримався.

За ч.2 ст.204-1 КУпАП може бути притягнута до адміністративної відповідальності особа,яка вчинила перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України,групою осіб.

Із суб`єктивної сторони таке правопорушення може бути вчинене лише із прямим умислом.

Відповідно ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у спробі незаконного перетинання державного кордону України спільно з ОСОБА_2 поза пунктами пропуску через державний кордон України.

В обгрунтування рішення суд посилався на протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №134498 від 05.05.2023 року та протокол про адміністративне затримання від 05.05.2023 року.

Відповідно до усталеної практики,ЄСПЛ поширює передбачені Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини стандарти та процедурні гарантії, встановлені для кримінальних проваджень, також на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Згідно ч.1 ст.256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

За змістом закону (КУпАП),розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Апеляційним судом встановлено,що у цій справі міститься два протоколи щодо ОСОБА_1 ,обидва під серією ЗхРУ та за №134498,обидва складені та підписані інспектором прикордонної служби ОСОБА_7 ,також протоколи містять підписи у графах`Підпис особи,яка притягається до адміністративної відповідальності»

Разом із тим,протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №134498 відносно ОСОБА_1 на а.с.1 складений за ч.2 ст.204-1 КУпАП та викладений рукописним текстом.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив,що підпис у цьому протоколі йому не належить та про складання такого протоколу йому не відомо.

Протокол за тією ж серією та номером ЗхРУ №134498 на а.с.2 складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП та викладений машинописом.

Саме цей протокол за ст.204-1 ч.1 КУпАП, як твердить ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, був складений щодо нього на прикордонній заставі та його він сфотографував на мобільний телефон,оскільки паперова копія не була вручена.

Роздруковану із мобільного телефона копію протоколу долучив до апеляційної скарги(а.с.35)

Наявність у справі двох протоколів щодо ОСОБА_1 з однаковими серійними номерами та датами,складеними однією уповноваженою особою, однак різними за суттю та кваліфікацією правопорушення є грубим,істотним порушенням вимог закону,яке позбавляло можливості притягнення особи до відповідальності,однак на такі порушення суд не звернув уваги.

Фактично,за таких обставин у цій справі відсутній конкретний акт обвинувачення,на підставі якого суд повинен вирішити питання про винуватість чи невинуватість особи,оскільки наявність двох протоколів з різним змістом не дозволяє зробити висновків щодо суті правопорушення,яке поставлено у вину особі.

Необхідно зазначити,що протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 05.05.2023 року у справі взагалі відсутній та імовірно суд вважав наявний у справі другий протокол про адміністративне правопорушення(а.с.2),складений за ч.1 ст.204-1 КУпАП,протоколом про адміністративне затримання.

Даючи оцінку доводам апелянта про відсутність у нього умислу на незаконний перетин кордону,апеляційний суд зауважує наступне.

Із пояснень інспектора прикордонної служби ОСОБА_8 вбачається, що 05.05.2023 року він перебував в прикордонному наряді «Контрольний пост» на автомобільній дорозі Сторожинець-Красноїльськ із завданням додержання правил прикордонного режиму. Близько 12 год. 25 хв. здійснив зупинку транспортного засобу з метою перевірки документів, що посвідчують особу водія та пасажирів. У ході перевірки було встановлено, що дані особи не змогли чітко пояснити, з якою метою прямували до прикордонної смуги, тому ним було здійснено доповідь та доставлено осіб до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.5)

Разом із тим,у протоколі вказано,що автомобіль,де знаходились ОСОБА_9 та Паркосадзе,був зупинений на відстані 15 км від державного кордону,що жодним чином не доводить наявність у цих осіб умислу на його незаконний перетин.

Окрім того,разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у автомобілях перебували 2 жінки.

Про відсутність умислу також свідчить сукупність доказів,наявних у справі та на які посилався ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Зокрема,зі змісту пояснень ОСОБА_1 на а.с.4 ,які були відібрані ще 05.05.2023 року,тобто після зупинення автомобіля,вбачається,що 05.05.2023 року він зустрів доньку ОСОБА_11 з її хлопцем ОСОБА_12 ,які приїхали потягом з Києва.Перед тим замовив відпочинок на озері і будиночок на 2 дні у с.Банилів-Підгірний у власника,номер телефону якого вказав у поясненні. Наміру перетинати кордон не мав.

У цьому поясненні чітко викладена мета перебування ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у районі,де автомобіль на дорозі загального користування був зупинений.

Такі ж пояснення були надані і Паркосадзе(долучені до апеляційної скарги-а.с.38),однак всупереч вимогам закону,копія його пояснень не була долучена до справи щодо ОСОБА_9 ,хоча згідно протоколу,який на а.с.1,у вину покладене вчинення правопорушення групою осіб.

Отже,викладені у поясненні інспектора ОСОБА_7 відомості про те,що особи не могли пояснити мету прямування до прикордонного району,суперечать фактичним обставинам справи.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначав,що його донька ОСОБА_11 приїхала до м.Чернівці 05.05.2023 року разом зі своїм хлопцем ОСОБА_2 та цього ж дня усі разом,а також подруга доньки, ОСОБА_6 на двох автомобілях їхали на риболовлю до заброньованого ним будиночка у напрямку с.Банилів-Підгірний.

Такі обставини підтверджуються посадочними документами,які свідчать,що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 прибули до Чернівців із Києва 05.05.2023 року та мали повертатись до Києва 07.05.2023 року.

Квитки із Києва до Чернівців та у зворотньому напрямку були придбані іще 29.04.2023 року.

(а.с.46-49)

Про мету здійснення відпочинку та риболовлі свідчать і фотознімки салону автомобіля від 05.05.2023 року,у якому пересувались ОСОБА_2 та ОСОБА_13 ,де знаходились риболовецькі приладдя та речі для пікніку,а також фотознімки спільного відпочинку,здійснені 05.05.2023 року.(а.с.42-45)

Згідно п.8 Положення про прикордонний режим від 27.07.1998 року №1147 дозволений в`їзд у контрольований прикордонний район громадянина України,який має при собі документи, що посвідчують особу і такі дії не є порушенням закону та не свідчать про умисел у подальшому незаконно перетнути державний кордон.

Долучена до матеріали справи ксерокопія паспорту громадянина України(а.с.3) свідчить, що ОСОБА_1 мав при собі паспорт, а тому перешкод для його в`їзду та перебування у контрольованому прикордонному районі не було.

Отже,наявні у справі докази не підтверджують,що ОСОБА_1 05.05.2023 року мав намір незаконно перетнути кордон поза пунктами пропуску спільно із ОСОБА_2

Належить також врахувати,що протоколи щодо ОСОБА_1 (а.с.1,2) складені 05.05.2023 року,однак скеровані до суду лише 20.07.2023 року(а.с.6),тобто по сплину майже 3 місяців після їх складання.

Зазначеним підтверджується доводи апелянта про те,що він протягом тривалого часу(більш як 1 місяць) здійснював моніторинг сайту задля встановлення дати розгляду справи судом,однак жодних даних про справу не було(а.с.34-35)

Наявність у справі двох протоколів різного змісту як актів адміністративного обвинуваченння щодо ОСОБА_1 , скерування справи до суду по сплину майже 3х місяців після складання протоколів,відсутність у справі доказів вчинення правопорушення в цілому ставить під сумнів законність процедури здійснення адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 ,винуватість якого у вчиненні правопорушення не доведена.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви тлумачаться на користь особи,яка притягається до відповідальності.

Аналогічні істотні порушення при здійсненні адміністративного провадження та судового розгляду були допущені у справі щодо ОСОБА_2 ,постанова про притягнення якого до відповідальності за ст.204-1 ч.2 КУпАП апеляційним судом скасована та провадження закрите за відсутністю події і складу правопорушення.

Такі обставини у їх сукупності свідчать,що рішення суду щодо ОСОБА_1 не може бути визнане обгрунтованим,а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати постанову та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п.1, 294 КУпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О.Дембіцька