Справа № 738/866/24
№ провадження 3/738/347/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року місто Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

судді - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Іванько А.С.,

особи, стосовно якої вирішується питання

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

pозглянувши матеpiали пpо пpитягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу Укpаїни пpо адмiнiстpативнi пpавопоpушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №415376 від 12 березня 2024 року, ОСОБА_1 08 березня 2024 року о 21.00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме лаявся в його бік, в його присутності ображав нецензурною лайкою свою дружину, внаслідок чого завдав йому моральних страждань та переживань, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні, 17 квітня 2024 року, вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав.

В судове засідання 19 квітня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився.

Законний представник потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону слідує, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі нецензурні, брутальні висловлювання, погрози, не утворюють домашнього насильства та складу адміністративного правопорушення. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені висловлювання становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 08 березня 2024 року о 21.00 год за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство стосовно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 ..

Як вбачається зі змісту протоколу ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме лаявся в його бік, в його присутності ображав нецензурною лайкою свою дружину, внаслідок чого завдав йому моральних страждань та переживань.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до протоколу додано рапорт, письмові пояснення та заяву ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_1 ..

Суд не встановив достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 , оскільки до протоколу уповноваженою особою органу Національної поліції не додано беззаперечних доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, якими могли бути, окрім письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків тощо.

ОСОБА_3 , будучи повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, тим самим не скористалася своїм правом на підтримання письмових пояснень, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, та надання пояснень з приводу вказаної події.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно із вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, зокрема доказів, що ОСОБА_1 08 березня 2024 року вчинив домашнє насильство по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 ..

Під час розгляду справи в суді, вказаний факт не зайшов свого підтвердження.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки до протоколу на доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не додано доказів щодо вчинення ним домашнього насильства по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 ..

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту першого статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 23, 251, 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.В. Волошина