Справа № 478/349/24 Провадження № 3/478/178/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., при секретарі Луговській А.І., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Баштанського відділу поліції № 1 ГУНП в Миколаївській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Українки, громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , не працюючої, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серія ВАВ № 983879 від 19.03.2024 року, було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього: сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не приділяла належного догляду за своїм сином, а саме, не належним чином приділяла уваги за дозвіллям сина, не забезпечила контроль за його дозвіллям, внаслідок чого останній, 19.03.2024 здійснив хуліганські дії по відношенню до гр. ОСОБА_3 , яке виразилися у висловленні образ на її адресу та кидання камінням на територію її домоволодіння. Тим самим своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 1 ст. 184 КУпАП.

При судовому розгляді ОСОБА_1 пояснила, що завжди дуже зайнята роботою по господарству внаслідок чого просто фізично не встигає вгледіти за своїм сином, його інтересами та дозвіллям. Вони чудово розуміються із сином та вона йому завжди довіряла. Раніше подібних випадків ніколи не траплялось. Провину свою визнає, у скоєному щиро кається та завірила суд в тому що в подальшому таких випадків вона не допустить.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Частиною ч. 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

В силу приписів вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 983879 від 19.03.2024 року, ОСОБА_1 не приділяє належного догляду за своїм неповнолітнім сином та ухиляється ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо створення необхідних умов для виховання свого сина - ОСОБА_2 яке виразилось у формі бездіяльності, а саме незабезпеченням контролю за його дозвіллям.

Протокол містить і відмітку про роз`яснення положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. При цьому, як вбачається з тексту протоколу, ставлячи свій підпис, ОСОБА_1 погодилася з тим, що зі змістом протоколу вона ознайомлена, копію протоколу отримала, з протоколом згодна.

Тобто, ОСОБА_1 обвинувачується в ухиленні від виконання батьківських обов`язків, пов`язаних із забезпеченням необхідних умов виховання дітей, в тому числі за їх дозвіллям.

Сукупність досліджених доказів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 983879 від 19.03.2024 року, письмового пояснення ОСОБА_1 наданого по суті правопорушення, рапорта поліцейського, заяви та письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 та інших матеріалів справи, їх оцінка свідчать про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов виховання свого неповнолітнього сина, тому приходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Доказів на спростування викладених обставин вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суду не надано.

За таких обставин, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При застосуванні стягнення суд, відповідно до ст. ст. 33 - 35 КУпАП, враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Враховуючи обставини справи та характер вчиненого правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, його ставлення до скоєного а також враховуючи той факт, що вчинене діяння внаслідок всіх конкретних обставин не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, її дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, і така шкода фактично не була заподіяна, зокрема не було створено загрози життю та здоров`ю людей, наявність обставин, які вказують на малозначність вчиненого правопорушення в конкретній ситуації, суд приходить до висновку про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення та вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку із малозначністю, обмежившись усним зауваженням згідно ст. 22 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 22, 184, 124, 221, 247, 268, 283 - 285, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Провадження в справі закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Іщенко Х.В.