Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/798/24
Єдиний унікальний №733/638/24
Постанова

Іменем України

15 травня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді- Вовченка А.В.,

при секретарі Мошенець Л.М.

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції ГУНП у Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2024 року о 03-27 год ОСОБА_1 в с. Іржавець по вул. Шевченка Прилуцького району Чернігівської області керував транспортним засобом ВАЗ 321093 д.н.з. НОМЕР_2 будучи позбавленим права керування транспортним засобом, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив пункт 2.1.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання, будучи належним чином повідомлений, не з`явився, заяв чи клопотань не подав , захисника до участі у справі не залучив.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008 року, у справі Олександр Шевченко проти України від 26 квітня 2007 року та Трух проти України від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з принципу необхідності дотримання справедливого балансу між публічним та приватним інтересом, беручи до уваги приписи ст. 1, ст. 268 КУпАП, вважаю можливим та доцільним провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28 березня 2024 року матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 повернуто до ВП №2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області на доопрацювання.

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 року матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 повернуто до ВП №2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області на доопрацювання.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ВП №2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 004696 від 28 лютого 2024 року, копією постанови серії ББА № 561317 від 28 лютого 2024 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, копією протоколу серії ААД № 004695 від 28 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, довідкою про направлення постанови ЕНА № 1317244 про притягнення до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 26.01.2024 року до Ічнянського районного ВДВС північно-східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції, копією постанови серії ЕНА № 1317244 від 26.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, поясненнями поліцейського з РПП ВП № 2 Прилуцького РВП ст. сержанта поліції Сергія Герасименка.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутня інформація про реєстрацію та належність транспортного засобу ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 відповідній особі, а тому оплатне вилучення транспортного засобу не застосовується.

Матеріали справи також не містять відомостей про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія.

Санкція ч. 5ст. 126 КУпАПпередбачає стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція ч. 5ст. 126 КУпАПє безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року / справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме: права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст. 33, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суддя вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст.126 ч.5, 40-1, 283 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 коп та позбавлення права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Особа вважається позбавленою права керування транспортними засобами після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок .

Згідно ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження- не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: штраф в подвійному розмірі, тобто 81 600 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А. В. Вовченко