№ 3/755/185/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 531916, ОСОБА_1 , 15 жовтня 2023 року, о 23 годині 20 хвилин, у м. Києві, по вул. Шептицького, 16/4, керувала автомобілем «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився зі згоди ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер-0541». Результат огляду - 0,34 проміле. Подія зафіксована на БК 470265. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 а ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що 15 жовтня 2023 року вона приймала участь у благодійному заході, де в період часу з 12 години 00 хвилин до 13 годині 00 хвилин, випила келих шампанського, більше алкоголь не вживала. Благодійний захід тривав до 22 години 00 хвилин і оскільки її знайомі не змогли викликати так пізно таксі, то вона запропонувала останнім підвезти їх додому. Так як, вона погано орієнтувалася у місцевості, де вони їхали, то зупинилася, щоб подивитися по навігації маршрут і коли вона вже не керувала автомобілем, до них під`їхали працівники патрульної поліції і вона вийшла з автомобіля. Далі, працівники запитали її чи вживала вона алкогольні напої, на що вона зазначила, що вранці випила келих шампанського, після чого, останні почали по телефону когось викликати, як виявилося у подальшому, інший екіпаж патрульної поліції. У подальшому, працівник поліції запропонував їй пройти огляд за допомогою приладу Драгер, однак, вона відмовилася, так як не була впевнена, що даний прилад не був у використанні, оскільки його при ній не відкривали, на що поліцейський почав її запевняти у зворотному, і вона, повіривши останньому, пройшла огляд, після чого, їй показали якийсь результат огляду на приладі. На той час, вона не розуміла, що за прилад їй надали для огляду, оскільки при ній його не відкривали, не роз`яснили її права та обов`язки, зокрема, саму процедуру проведення огляду, зазначили лише, що вона може проїхати до лікаря, однак, оскільки вона була впевнена у тому, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння та є юридично необізнаною, то від цього відмовилася.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Нікітіна-Дудікова Г.Ю. заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу в діях ОСОБА_1 , яке мотивувала тим, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 15.10.2023 року о 23 годині 20 хвилин. Доказом на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення є запис з боді камер поліцейського № 470265, однак, відеозапис з боді камери розпочинається з 23 години 22 хвилини з моменту, коли співробітники поліції підходять до припаркованого автомобіля, на якому ввімкнений сигнал аварійної зупинки, автомобіль не рухається, передні ліві двері зі сторони водія відчинені. З відеозапису чітко вбачається, що до припаркованого автомобіля підходять двоє співробітників поліції, які у порушення Закону України «Про Національну поліцію», не представилися, а тому, ідентифікувати останніх неможливо, можливо лише стверджувати, що вони чоловічої статі, хоча протокол про адміністративне правопорушення складався інспектором поліції - жінкою. ОСОБА_1 вийшла з автомобіля і співробітники поліції почали перевірку її на стан алкогольного сп`яніння, однак, з відеозапису не видно самої процедури проведення огляду, факту роз`яснення останній її прав й обов`язків та за допомогою якого технічного приладу проводився такий огляд, а тому, неможливо з`ясувати, чи було дотримано процедури проведення огляду, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. Також, як вбачається з матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 531916, також долучено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7948587, з якої вбачається, що ОСОБА_1 15.10.2023 року о 23 годині 53 хвилини керувала транспортним засобом у крайній лівій смузі при вільній крайній правій, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому, прийнято рішення про застосування до останньої адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., однак, вказана постанова є нічим іншим, як фабрикацією доказів, оскільки у період часу з 23 години 22 хвилини 15.10.2023 року до 00 години 10 хвилин 16.10.2023 року ОСОБА_1 не могла нікуди рухатися, оскільки в цей період часу відносно останньої відбувалося оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 531916. Таким чином, працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено вичерпний перелік обставин для зупинки транспортного засобу. Крім того, у порушення вимог ст. 266 КУпАП матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами. Також, під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, зі слів ОСОБА_1 , співробітник поліції дістав з карману мундштук без захисного індивідуального целофанового покриття, без ідентифікуючих даних сертифікованого мундштука газоаналізатора Drager Alcotest 6820. Зокрема, на мундштуку не було зазначено символу закресленої цифри «2» у колі та знаку «С Є» на верхній поверхні мундштука, не було рельєфного маркування та чіткого рельєфного логотипу «Drager». Прилад Drager Alcotest 6820 використовується виключно з мундштуками Drager Alcotest Mouthpieces Standart, і всі вимірювання, виконані з іншими типами мундштуків, ніж зазначені в інструкціях з використання приладу Drager Alcotest 6820, є недійсними.

Крім того, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 та захисника Нікітіної-Дудікової Г.Ю., було переглянуто відеозапис, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Нікітіної-Дудікової Г.Ю., дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 та частини 2 вказаної статті, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для такої зупинки.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 531916, порушення вимог п. 2.9 а ПДР України ОСОБА_1 працівниками поліції виявлено 15.10.2023 року о 23 годині 20 хвилин.

Зокрема, до матеріалів справи долучено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7948587, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, виявленого 15.10.2023 року о 23 годині 53 хвилин.

Таким чином, вбачається, що виявлення порушення п. 2.9 а ПДР України передувало виявленню адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, даний факт не спростовується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Обставини, визначені законом, які надавали працівникам поліції право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 7 розділу І та п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1 , працівник поліції запропонував їй пройти огляд за допомогою приладу Драгер, однак, вона відмовилася, так як не була впевнена, що даний прилад не був у використанні, оскільки його при ній не відкривали, на що поліцейський почав її запевняти у зворотному, і вона, повіривши останньому, пройшла огляд, після чого, їй показали якийсь результат огляду на приладі. На той час, вона не розуміла, що за прилад їй надали для огляду, оскільки при ній його не відкривали, не роз`яснили її права та обов`язки, зокрема, саму процедури проведення огляду, зазначили лише, що вона може проїхати до лікаря, однак, оскільки вона була впевнена у тому, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння та є юридично необізнаною, то від цього відмовилася.

Крім того, як пояснила у судовому засідання захисник Нікітіна-Дудікова Г.Ю., ОСОБА_1 вийшла з автомобіля і співробітники поліції почали перевірку її на стан алкогольного сп`яніння, однак, з відеозапису не видно самої процедури проведення огляду, факту роз`яснення останній її прав та обов`язків та за допомогою якого технічного приладу проводився такий огляд, а тому, неможливо з`ясувати, чи було дотримано процедури проведення огляду, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Як вбачається з відеозапису, на ньому зафіксовано, як ОСОБА_1 одним з працівників поліції було запропоновано пройти до службового автомобіля, щоб його колега провів їй огляд на стан сп`яніння, а сам, у цей час, знаходиться на значній відстані він останніх та розмовляє по телефону, зокрема, відеофіксація ведеться на його нагрудну камеру, яку останній ще й часткового затуляє рукою, а тому, що відбувається і про що розмовляють ОСОБА_1 з працівником поліції біля службового автомобіля, не зрозуміло, оскільки аудіофіксація відсутня, вбачається, що ведеться якийсь діалог та працівник поліції демонструє якийсь прилад. Далі, працівник поліції, на нагрудну камеру якого ведеться відеозапис, підходить до службового автомобіля та зазначає, що якщо допустима норма є, то вини їй випишуть штраф і вона поїде додому. Потім, один з працівників поліції зазначає, що показник огляду 0,34 проміле, однак, даний показник відеозаписом взагалі не фіксується, а інший, у свою чергу, зазначає, що якщо ОСОБА_1 не згодна з показником приладу, то вони можуть її завезти до лікаря-нарколога. Таким чином, відеозапис не дає можливості спростувати пояснення ОСОБА_1 про те, що вона відмовилася від проходження огляду за допомогою приладу Драгер, оскільки не була впевнена, що даний прилад не був у використанні, оскільки його при ній не відкривали,, однак, поліцейський почав її запевняти у зворотному, і вона, повіривши останньому, пройшла огляд, після чого, їй показали якийсь результат огляду на приладі.

Зокрема, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 її права та обов`язки, зокрема, процедуру проведення огляду, зазначили лише, що вона може проїхати до лікаря, однак, оскільки вона була впевнена у тому, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння та є юридично необізнаною, то від цього відмовилася, що вказує на порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, а, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Однак, у порушення вимог зазначеного вище Порядку, ОСОБА_1 не було направленодля проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я та таке направлення взагалі відсутнє у матеріалах справи.

Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 працівниками поліції не роз`яснено її права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, у порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, зокрема, даний факт підтверджується і відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Нікітіної-Дудікової Г.Ю., надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: