КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2162/2024 Суддя суду апел. інст.-Глиняний В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кузьміна Є.О. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 202 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 20 травня 2023 року о 15 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Набережно-Корчуватській, 27-А в порушення вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом «VolkswagenPassat» н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись із постановою судді адвокат Кузьмін О.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованістьпостанови судді просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано відповідної оцінки доказам, які надані працівниками поліції, та зроблено безпідставний висновок щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху. В матеріалах адміністративної справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем, такий факт працівниками поліції не встановлено, а відтак, вважає апелянт, ОСОБА_1 не міг бути суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис містить лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не фіксує факту керування ним автомобіля, що є явно недостатнім для притягнення особи до відповідальності. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги адвокат посилається на практику Верховного Суду та ЄСПЛ за якою перебування особи за кермом транспортного засобу не є беззаперечним доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..130 КУпАП, а при оцінці доказів повинен застосовуватись критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення адвоката Кузьміна Є.О. та ОСОБА_1 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за передачу керування транспортним засобом особі,яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Проте ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР не виконав..

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№ 024651 від 20.05.2023, з якого вбачається, що 20.05.2023 денний час в м. Києві по вул. Набережно-Корчуватська, 27-А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VolkswagenPassat» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода. Від проходження у встановленому порядку на вимогу поліцейського огляду з метою встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склалата безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються відеозаписом нагрудної камери працівника поліції, долученим до протоколу.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у відмові пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння, як особою, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.5. Правил дорожнього руху та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з дотриманням загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП., в межах санкціі ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на не встановлення факту керування ним автомобілем, слід зазначити, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камери поліцейського, і як вірно зазначив суддя в постанові, саме ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля до якого підійшли працівники поліції за орієнтуванням на виклик, що надійшов на лінію «102» та за яким даним автомобілем керує водій у стані алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкогольні напої, а автомобіль лише перемістив на декілька метрів, їхати на ньому не збирався, телефонував іншим особам, щоб ті забрали автомобіль.Працівниками поліції вбачаючи ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували ОСОБА_4 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці пригоди, на що останній відмовився та виявив бажання пройти огляд у медичному закладі. Прибувши до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився в присутності працівників поліції та лікаря - нарколога пройти відповідний медичний огляд.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, з відеозапису слідує, що ОСОБА_5 станом на 15 год. 30 хв. 20.05.2023 року, на час прибуття працівників поліції на вул. Набережно-Корчуватська, 27-А в м. Києві, керував автомобілем та мав ознаки алкогольного сп`яніння, не заперечував, що вживав алкогольні напої.

Допитані в судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростовують висновків судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки свідок ОСОБА_3 підтвердив лише факт приїзду автомобіля поліцейських на узбережжя затоки мікрорайону Корчувате та факт спілкування поліцейських з особами, що перебували біля нерухомого автомобіля. Покази ж свідка ОСОБА_2 , в яких він заперечує керування ОСОБА_1 автомобілем перед приїздом поліцейських, є непереконливими з огляду на відеозапис з камер поліцейських на місці події, за яким ОСОБА_2 не заперечував факт переміщення автомобіля на березі заливу, та на його ж пояснення в суді першої інстанції, за якими ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав, як і не керував автомобілем. Спиртні напої вживав лише він, свідок. Покази свідка ОСОБА_2 були сприйняті суддею місцевого суду критично. Такого ж оцінки потребують і покази свідка ОСОБА_2 , надані під час апеляційного перегляду постанови судді апеляційним судом, оскільки вони є явно суперечливими, непослідовними щодо подій, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Є.О. залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Глиняний