Справа № 447/354/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 33/811/505/24 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., розглядаючи у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцяти чотирьох тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 01.02.2024 о 21 год. 47 хв. у м. Новий Розділ Стрийського району Львівської області, на пр. Шевченка, 16, керував транспортним засобом марки «Фольцваген Пасат», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ст. 130 КУпАП, порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою матеріали справи направити до ВПД №1 СРУП ГУНП у Львівській області для належного оформлення.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду апеляційної скарги.

Фахівець в галузі права ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити фахівцю в галузі права ОСОБА_2 у допуску до участі у справі про адміністративне правопорушення в статусі захисника, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підтвердження своїх повноважень як правозахисника надав суду апеляційної інстанції копію довіреності від 14 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси в судових органах.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Рішенням Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від 16.11.2000 року роз`яснено, що положення ч. 1 ст. 59 Конституції України слід розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому, положення ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яким обмежується право на вільний вибір особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Вказане рішення було ухвалене в листопаді 2000 року і відповідало положенням діючої на той час редакції Конституції України. В той же час, Законом № 1401-VIII від 02.06.2016 року Конституцію України доповнено ст. 131-2, відповідно до якої виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Цим же Законом розділ XV «Перехідні положення» Конституції України доповнено п. 16-1, згідно з яким представництво за ст. 131-2 виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, відповідно до положень ст. 131-2 Конституції України, яка є нормою прямої дії, з 1 січня 2018 року виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в судах апеляційної інстанції.

Відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_2 станом на 22 квітня 2024 року не має права на заняття адвокатською діяльністю.

Відтак, враховуючи те, що представництво у судах здійснюється виключно адвокатом, відсутність у ОСОБА_2 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю станом на час розгляду справи, вважаю, що він не відносився до осіб, які вправі здійснювати представництво іншої особи в судах у провадженнях про адміністративні правопорушення, а тому не підлягає допуску до участі у справі про адміністративне правопорушення в статусі захисника.

Керуючись ст.ст. 270, 271, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

відмовити ОСОБА_2 у допуску до участі в статусі захисника у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В.Я.