ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в особі судді Сташківа Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2024 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 , за місцем совго проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме ображав його нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та кидав в нього посудом внаслідок чого міг завдати шкоду фізичному та психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП повторно протягом року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП не є обов`язковою, враховуючи стислі строки, встановлені ст.38 КУпАП, відведені для розгляду справ про адміністративні правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності правопорушника.

Вина ОСОБА_1 у вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-2 КУпАП підтверджується зібраними у справі матеріалами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №312496 від 04 квітня 2024 року, в якому встановлено обставини вчинення правопорушення;

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15 березня 2024 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до органу поліції із заявою про вчинення правопорушення, за фактом того, що 13 березня 2024 року о 15%00 годині його син ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кидав в нього взуттям, каструлями чим заподіяв шкоди його здоров`ю.

-витягом з ЄДРДР від 15 березня 2024 року, згідно якого до ЄДРДР 15 березня 2024 року було внесено відомості за заявою ОСОБА_2 , по факту вчинення систематичного домашнього насильства, психологічного та фізичного характеру стосовно нього зі сторони його сина ОСОБА_1 за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань та погіршення кості життя ОСОБА_2 .

-постановою про закриття кримінального провадження від 29 березня 2024 року, в якій вказано, що в ході проведення досудового розслідування, було встановлено, що 13 березня 2024 року о 15:00 годині ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, стосовно ОСОБА_2 яке виразилось у лайці нецензурними словами, погрозами фізичною розправою, крім того ОСОБА_1 кидав в сторону ОСОБА_2 взуттям та посудом.

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15 березня 2024 року, згідно яких 13 березня 2024 року о 15 годині, перебуваючи за місцем свого проживання у нього з батьком виник конфлікт на побутовому ґрунті, під час якого він ображав батька нецензурною лайкою, погрожував йому фізичною розправою, кидав в нього взуттям та каструлями.

-постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу;

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Статтею 1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено поняття домашнього та психологічного насильства, а саме: «3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи»;

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на матір (батька).

Згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частиною 2 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, доведена повністю.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.34, ст.35 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, суд вважає, що в цілях виховання ОСОБА_1 слід накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ч.2 ст.173-2 КУпАП та керуючись ст.ст.33,34,35,40-1,251,283,284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена через Підволочиський районний суд до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Б. Сташків