ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 Справа №607/2594/24 Провадження №3/607/1685/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

її захисника, адвокатки Сампари Н. Я.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

її законного представника ОСОБА_3 ,

адвокатки Турчин-Кукаріної І. В.,

практичного психолога ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з вищою освітою, неодружену, на утриманні якої перебуває двоє неповнолітніх дітей, працює кредитним консультантом ТОВ «Ізі-Кредіт», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 973062 від 25 січня 2024 року, 25 січня 2024 року близько 21:30 год. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме висловлювала словесні образи, погрози, приниження, залякування, що викликало в ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим порушила вимоги пунктів 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому заперечувала. Пояснювала, що 25 січня 2024 року вона повернулася з роботи додому. Старша дочка ОСОБА_5 робила уроки в своїй кімнаті. ОСОБА_1 присіла на диван та почала розмову з молодшою дочкою ОСОБА_6 , пояснювала, що вона може жити у квартирі і в будинку. ОСОБА_6 сказала, що хоче жити в будинку, бо любить собаку і хоче бути поряд з ним. Вони не сварилися, просто говорили. В цей час до них підійшла старша дочка ОСОБА_5 , і запитала чому ОСОБА_1 свариться на ОСОБА_6 , батько ОСОБА_3 був з нею на зв`язку. ОСОБА_1 пішла приймати душ, а коли вийшла, то почула дзвінок у двері, відчинила, це були поліцейські, які склали протокол про психологічне насильство. ОСОБА_3 вдома не було, але він в подальшому приїхав, це він намовив дочку викликати поліцейських. Відносно ОСОБА_1 було складено припис і вона покинула будинок по АДРЕСА_2 , переїхала жити в м. Тернопіль, де з нею також з переважною періодичністю проживають діти.

Адвокатка Сампара Н. М. підтримала пояснення ОСОБА_1 , вважає, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, про що надала письмові пояснення. Жодних протиправних дій, які ставляться їй у провину, згідно складеного протоколу, вона не вчиняла. В наданих матеріалах не міститься інформації про домашнє насильство щодо ОСОБА_2 , яка є потерпілою згідно інформації, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Таким чином, залишається незрозумілим, яким чином працівники поліції прийшли до переконання про вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , якщо виклик працівників поліції стосувався підвищення голосу щодо ОСОБА_7 , про це свідчать пояснення самої заявниці. Відтак, адвокатка Самара Н. Я. просила провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2 суду пояснювала, що ОСОБА_1 є її мамою, з якою вона зараз проживає по АДРЕСА_3 . У січні 2024 року вона мешкала по АДРЕСА_2 , де в один із вечорів перебувала вдома разом з мамою та сестрою Марічкою. ОСОБА_2 робила уроки у своїй кімнаті, а сестра з мамою перебували на кухні. Мама казала ОСОБА_6 іти робити уроки, але вона дивилася телевізор. Коли ОСОБА_2 вийшла зі своєї кімнати на кухню, то почула, як мама казала ОСОБА_6 , щоб вона залишалася з нею, бо тато зміниться після рішення опіки. На наступний день ОСОБА_2 разом із дочкою мали йти в опіку. Спочатку мама їй пояснювала, а потім викрикувала, що ОСОБА_6 не розуміє, що робить, але молодша сестра навідріз відмовлялася слухати. ОСОБА_2 сказала ОСОБА_1 , що якщо вона продовжить кричати, то нею буде викликана поліція. Чи плакала ОСОБА_6 , ОСОБА_2 не пригадує, вона забрала сестру в свою кімнату і викликала поліцейських. В подальшому приїхали поліцейські і тато, він не заставляв ОСОБА_2 викликати поліцейських. Працівники поліції запитували: чого їх викликали і ОСОБА_2 розповіла, що сталося, на неї мама не кричала. Батьки з поліцейськими дуже довго говорили, а потім написали заяви один на одного. Мамі дали заборонний припис і вона поїхала з будинку, а після закінчення дії припису поверталася в будинок за речами. На даний час ОСОБА_2 майже весь час живе у мами.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_7 суду пояснювала, що зимою, у січні 2024 року, вона з мамою, сестрою ОСОБА_5 перебувала у будинку по АДРЕСА_2 , де також живе пес ОСОБА_8 . ОСОБА_6 повернулася додому зі школи, була 19-20 год., вона трохи вивчила уроки, зробила какао і вони з мамою сиділи у вітальні, яка з`єднана з кухнею, говорили. ОСОБА_1 казала, що тато поганий, що він зміниться, щоб не лишатися з ним. ОСОБА_7 просила маму не говорити з нею, однак ОСОБА_1 не зупинялася, почала кричати і плакати, говорила, щоб залишилась з нею. Це продовжувалось пів години, а потім сестра ОСОБА_9 забрала її в свою кімнату і викликала поліцію. Приїхали працівники поліції, а після них тато. Батьки почали сваритися і завершилося все тим, що мамі дали заборонний припис на 5 днів. ОСОБА_1 поїхала з будинку, повернулася туди через 5 днів за речами. Мама не ображала сестру ОСОБА_5 до виклику працівників поліції. Зараз ОСОБА_7 живе з татом, а коли волейбол - проживає з мамою, у квартирі є киця Муся.

Дослідивши матеріали справи, пояснення ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_7 слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Відповідно до абз. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП визначено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, що, зокрема, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 973062 від 25 січня 2024 року додані: рапорт помічника чергового відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Гарматюка А. П. від 26 січня 2024 року; пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 від 25 січня 2024 року.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Також, щодо пояснень ОСОБА_1 , то їх зміст відповідає поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих нею в судовому засіданні.

Щодо пояснень ОСОБА_3 , то суд звертає увагу на те, що він не був безпосереднім очевидцем можливого правопорушення, як і на те, що такі пояснення не є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки їх зміст та достовірність перевіряються судом шляхом допиту особи в якості свідка (постанова Верховного Суду у справі № 560/751/17 від 27 червня 2019 року).

Пояснення дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_7 були заслухані в судовому засіданні, вони їх надавали в присутності практичного психолога, та з їх змісту вбачається, що ОСОБА_1 не вчиняла стосовно дочки ОСОБА_5 домашнього насильства, не висловлювала словесні образи, погрози, приниження, залякування, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 973062 від 25 січня 2024 року. ОСОБА_1 у вечір 25 січня 2024 року мала розмову зі своєю молодшою дочкою Марічкою, яка була пов`язана з вирішенням спору між батьками, оскільки діти на наступний день мали візит до органу опіки. Ця розмова не може розцінюватися судом як домашнє насильство психологічного характеру, адже в судовому засіданні не було встановлено, що ОСОБА_1 висловлювала ОСОБА_7 навмисні словесні образи або погрози, вчиняла переслідування, залякування, що відповідає визначенням домашнього насильства та психологічного насильства, які містяться у ст. 1 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Негативні висловлювання ОСОБА_1 в сторону ОСОБА_3 , оцінка його поведінки на майбутнє, не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Отож, перевіркою матеріалів справи в ході розгляду встановлено, що матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів, в розумінні ст. 251 КУпАП, які би беззаперечно підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 973062 від 25 січня 2024 року.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сукупністю матеріалів, досліджених у даній справі про адміністративне правопорушення, не доведено поза всяким розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Відтак, вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо винесення судом окремої ухвали з приводу неповноти зібраних матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, то суд звертає увагу на те, що не є органом обвинувачення і не збирає докази винуватості особи, а тому і не вбачає підстав для прийняття такого рішенні у цій справі.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И ЛА :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області Герчаківська О. Я.