Провадження №: 3/336/2040/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 р. м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк Оксана Вікторівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонера, місце реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2024 р., 26.02.2024 р. близько 14 год. 50 хв. за адресою: м. Запоріжжя вул. Ігоря Сікорського, 315 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 211540, д.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення дизельного пального в кількості 120 літрів без наявності акцизних накладних зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції при здійсненні яких переміщується пальне, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про державне врегулювання виробництва, обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно протоколу, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 164 КУпАП.

04.04.2024 р. судове засідання було відкладено у зв`язку із знаходженням судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні.

17.04.2024 р. до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Лобаченка О.В., у якому останній виклав пояснення з приводу обставин, викладених в протоколі від 26.02.2024 р..

У суді адвокат Лобаченко О.В. підтримав раніше подані пояснення, просив провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення адвоката Лобаченка О.В., вивчивши в сукупності всі докази у справі, суддя дійшов висновків про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із таким.

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України». Так, у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року за N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, диспозицією ч. 4 ст. 164 КУпАП встановлено відповідальність за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, не зазначеними у митних деклараціях при переміщенні пального або спирту етилового митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України, або в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах, або в заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією пального або спирту етилового та транспортних засобів.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №906426 від 26.02.2024 року слідує, що 26.02.2024 року близько 14 год. 50 хв. в м. Запоріжжі по вул. Ігоря Сікорського, 315, ОСОБА_1 , здійснював переміщення пального, а саме 120 літрів дизельного палива, яке не містить інформації в Єдиному реєстрі акцизних накладних, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 164 КУпАП.

До зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 4 ст. 164 КУпАП додано:

- рапорт про отримання заяви та реєстрацію ЄО за № 4091 від 26.02.2024 р.;

- протокол огляду та вилучення від 26.02.2024 р.;

- квитанцією про отримання на зберігання речових доказів № 83;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , який зазначав, що 26.02.2024 р. він, маючи талони АЗС «Укрнафта», придбав для власних потреб 120 л. (6 каністр) дизельного палива і перевозив його до селища «Тепличне» аби заправити транспортний засіб MAN (рефрижератор, холодильник), який знаходився на стоянці, завантажений продукцією;

- копією посвідчення водія ОСОБА_1 ;

- фото пального;

- рапортом старшого ДОП СП ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 26.02.2024 р.

Отже, за змістом досліджених судом зазначеного протоколу та доданих письмових доказів, ОСОБА_1 фактично постановлено в провину те, що він здійснював переміщення пального, а саме 120 літрів дизельного палива, яке не містить інформації в Єдиному реєстрі акцизних накладних відповідно до п. 231.1 ст. 231 Податкового кодексу України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 164 КУпАП.

Диспозиція ст. 164 КУпАП є бланкетною, а об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Згідно з назвою ст. 164 КУпАП, вказана стаття передбачає відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Так, відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з вимогами ст. 55 ГК України - суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Господарська діяльність включає як виробничу діяльність, у процесі якої виробляється продукція, вироби народного споживання та ніші матеріальні цінності, так і невиробничу діяльність, пов`язану з виконанням різних видів робіт, у тому числі науково-дослідних, надання послуг, результати яких відчужуються як товар.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» - систематичною вважається діяльність у разі, коли продаж товарів, надання послуг з метою отримання прибутку здійснюється особою безпосередньо, самостійно не менш ніж три рази протягом календарного року.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за ст. 164 КУпАП належало встановити, чи є ОСОБА_1 суб`єктом господарювання у розумінні закону та чи здійснював він господарську діяльність із порушенням встановленого порядку.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 та в доданих до нього документах - відсутні будь-які відомості щодо здійснення ним господарської діяльності з перевезення пального транспортним засобом, що не є пересувним акцизним складом, на постійній основі та систематично (два і більше разів), а також, що останній з цього отримував прибуток. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності правопорушника, отримання від такої діяльності прибутку, також не надано доказів того, що ОСОБА_1 є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкта господарювання.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, до протоколу не додано жодного доказу того, що до обов`язків ОСОБА_1 відноситься організація перевезень пального, складання і реєстрація акцизних накладних у ЄРАН, тощо; що він є приватним підприємцем.

За таких обставин, у даному випадку відсутній необхідний елемент складу правопорушення, а саме його суб`єкт, передбачений ч. 4 ст. 164 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не здійснює підприємницьку чи господарську діяльність.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі за №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі за №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вище вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку суд приходить до висновку, що в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 265 КУпАП, речі та документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами та зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому законом порядку конфіскують, або повертають законному володільцеві, або знищують, при оплатному вилученні речей - реалізують.

Майно, вилучене згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №906426 від 26.02.2024 р., а саме, дизельне паливо в кількості 120 літрів підлягає поверненню власнику (законному володільцеві).

Керуючись ст. 9, 40-1, 245, 247, 256, 265, 280, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Дизельне паливо в кількості 120 літрів, вилучене згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №906426 від 26.02.2024 року, яке передано на відповідальне зберігання до камери обліку та збереження речових доказів та озброєння Відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією № 83 - повернути за належністю ОСОБА_1 .

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд.

Суддя О.В. Дмитрюк

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік