ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 21.03.2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.173-2 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 12.02.2024 року о 10.30 год., перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив словесну суперечку з своїм сином ОСОБА_2 , під час якої ображав його нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство, яке виразилось в умисному вчиненні діянь психологічного характеру, яке могло або завдало шкоду психічному здоров`ю потерпілого.

На цю постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вказував, що диспозиція ст. 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, а отже має бути причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. Однак матеріали справи не містять доказів існування цього зв`язку між діями та наслідками. Потерпілий у своїх поясненнях, наданих поліцейському, а також наданих суду, не зазначає про завдання шкоди його психічному здоров`ю, таких доказів немає і в матеріалах справи.

ЄУНСС 713/544/24 НП 33/822/260/24 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_3 .

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не складався у його присутності, пояснень ніхто у нього не відбирав і не пропонував їх надати. Також він нічого не знав про наявність термінового заборонного припису щодо нього.

Зазначав, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, свідки події відсутні. Але у письмових поясненнях потерпілий вказує на свідків. Також в суді першої інстанції допитувалась як свідок дружина його сина, яка, нібито, щось бачила та чула. Однак цей свідок є зацікавленою особою та в суді вказала, що зацікавлена в тому, щоб його притягнули до відповідальності.

Наголошує на тому, що починаючи з 2019 року і на даний час між сторонами по цій справі тривають судові спори щодо права власності на житловий будинок, виселення та зняття з реєстрації місця проживання.

Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинене ним правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його представника адвоката Клима В.Г., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.02.2024 року вбачається, що в цей день 10 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив словесну суперечку зі своїм сином ОСОБА_2 , під час якої ображав його нецензурною лайкою, чим своїми діями вчинив домашнє насильство, яке виразилось в умисному вчиненні діянь психологічного характеру, яке могло або завдало шкоду психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з диспозицією ст.173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно ст. 1 ч. 1 п. 14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, що супроводжується складними колізіями, ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ чи погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю. Психологічне насильство також характеризується умисними діями однієї сторони, направленими на примушування іншої сторони виконувати певні правила, які суперечать інтересам потерпілої сторони.

Обставини, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації та ненормативна лексика однієї із сторін не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено, поза всяким розумним сумнівом, факт вчинення домашнього насильства, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

А тому доводи апеляційної скарги є обґрунтовані, а постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, згідно п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя