Номер провадження: 33/813/842/24
Номер справи місцевого суду: 947/1523/24
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника Гаврилюка П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 06.02.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 24.12.2023 о 21:12 по вул.Ак. Корольова, 72-А в м. Одесі, керував автомобілем Mersedes-Benz 230, державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Алкотест Драгер 7510 (0425). Результат позитивний - 0,71%, тест 1368.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 06.02.2024 і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарга обґрунтована тим, що:

- суд першої інстанції не врахував відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , проведення перевірки його документів та опитування;

-суд помилково послався на протокол про адміністративні правопорушення від 24.12.2023 як на доказ протиправної поведінки водія, оскільки він не відповідає приписам ст.256 КУпАП, оскільки не зазначені прізвища свідків. Також зазначив, що вимоги Наказу МВС №1026 щодо процедури проведення відеофіксації поліцейськими, зокрема щодо безперервності відеозапису та встановлення точної дати та часу включення пристрою, не додержані. Наведені у протоколі ознаки нібито сп`яніння ОСОБА_1 не виявлені, спростовуються поясненнями останнього та твердженнями поліцейського , що зафіксовані аудіовідеофіксацією;

- суд не залишив поза увагою ту обставину, що акт огляду на стан сп`яніння виготовлений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , але саму процедуру огляду проводив інший поліцейський, який не має ліцензію користуватися приладом Драгер. Крім того, акт огляду на стан сп`яніння за формою не відповідає документам, які складаються особовим складом органів МВС;

- суд дійшов помилкового висновку щодо згоди особи, яка притягується до адмінвідповідальності, на наявність у неї перевищеної дози алкоголю та щодо відмови звернутися до медичного закладу. Поліцейські вчинили відносно нього неправомірний психічний тиск, не надали чітких роз`яснень його прав, в тому числі щодо мети запропонованого звернення до лікарів, він ( ОСОБА_1 ) був позбавлений можливості надати свої письмові пояснення щодо змісту протоколу, щодо огляду так і фіксацією виготовлення протоколу на аудіовідеокамеру;

- суд першої інстанції неповно дослідив докази, надав неналежну оцінку залученим до справи доказам і дійшов помилкового висновку про порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Гаврилюк П.С. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731464 від 24.12.2023, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 24.12.2023 о 21:12 по вул.Ак. Корольова, 72-А в м. Одесі, керував автомобілем Mersedes-Benz 230, державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Алкотест Драгер 7510 (0425). Результат позитивний - 0,71%, тест 1368. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 із зазначенням: «Я, не згоден з рішенням», проставлений підпис;

- роздруківкою результатів освідування за допомогою алкотестера «Драгер», відповідно до якої результат складає 0,71 ‰ та яка підписана ОСОБА_1 ;

- наявними відеозаписами, якими зафіксовано процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager. За результатами тесту на газоаналізаторі «Драгер» виявлено у водія 0,71‰ алкоголю. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, погодився з результатами Алкотеста Драгер та відмовився їхати до медзакладу;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 розписався в графі «З результатом згоден»;

- довідками старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області М.Бойко про не притягнення ОСОБА_1 протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП та отримання посвідчення водія.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи щодо обставин проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Долучені відеозаписи повністю відображають проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці у встановленому порядку та є належним доказом у справі.

У протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та зазначено про проведення огляду зі згоди водія на місці зупинки у встановленому порядку за допомогою приладу Драгер під відеозапис.

Висновок поліцейських про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння підтверджується роздруківкою з Alkotest 7510, прилад ARLM 0425, принтер ARMС 0288, тест 1368, результат 0,71‰, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких заперечень.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури огляду є необґрунтованими. Вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, з яких встановлено, що працівник поліції надав ОСОБА_1 новий та герметично запакований мундштук, який той самостійно відкрив, після цього поліцейським проведено контрольний забір повітря, роз`яснено водію порядок проходження огляду і проведено процедуру освідування під відеофіксацію. Під час огляду за допомогою технічного приладу «Drager» ОСОБА_1 своїх заперечень проти умов експлуатації зазначеного приладу, не висловлював.

Також судом враховано, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зауважень з приводу допущених порушень порядку огляду не висловив і в подальшому зі скаргами на дії поліцейських при оформленні протоколу не звертався, а тому доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції були допущені порушення при огляді на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються наявними доказами. Внаслідок чого, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

З відео вбачається, що водій після проведення огляду не висловлював свою незгоду з результатами огляду та не виявляв бажання їхати до медустанови. Навпаки на питання поліцейського: «Ви погоджуєтесь з результатом?» ОСОБА_1 відповів: «Да, я погоджуюсь». На пропозицію поліцейського проїхати до медзакладу ОСОБА_1 висловив однозначну відмову.

Більш того, ОСОБА_1 розписався в роздруківці результатів освідування за допомогою алкотестера «Драгер» та в акті огляду, що також свідчить про погодження з результатами такого огляду.

Наявний в матеріалах справи відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому безперервно та чітко зафіксований факт проходження огляду на стан сп`яніння та встановлення факту перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. Вказані обставини ОСОБА_1 у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Доводи апелянта щодо незалучення свідків під час огляду не приймаються до уваги суду, оскільки приписи ст.266 КУпАП вимагають залучення свідків лише в разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису. В даному випадку події, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані за допомогою технічного засобу (ПВР №№475778, 474492), матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак залучення двох свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння не вимагалось. Крім того, з оглянутого відеозапису вбачається, що особа, на яку апелянт посилається як на свідка, під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння не був присутній.

Слід зазначити, що у розумінні процесуального законодавства пояснення свідків не є належним та допустимим доказом у справі щодо встановлення факту перебування чи не перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Наявність чи відсутність стану сп`яніння не може бути підтверджена показаннями свідка, оскільки установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, проведеного у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Доводи апелянта щодо ненадання можливості водію надати свої письмові пояснення в протоколі спростовуються відеозаписами та протоколом про адміністративне правопорушення, в якому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» особисто ОСОБА_1 зазначено: «Я, не згоден з рішенням». Надати пояснення або відмовитись від їх надання це право особи, а ні обов`язок, тому ОСОБА_1 скористався ним на власний розсуд. При цьому, з відеозапис встановлено, що поліцейським надано водієві достатньо часу для написання своїх пояснень та крім зазначеного ним у поясненнях, водій не виражав бажання щось писати, на питання поліцейського: «Щось будете ще дописувати», ОСОБА_1 відповів: «Ні, не буду» (відео БК № 455778 46:44- 46:48хв).

Доводи апелянта про безпідставність зупинки апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. З відеозапису встановлено, що підставою зупинки транспортного засобу стало виявлення працівниками поліції не працездатного стану лівого заднього габариту транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , повне тонування скла автомобіля та її брудний стан.

Разом з тим, слід зазначити, щоз огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_1 у встановленому порядку дій працівників поліції.

Також є необґрунтованими доводи апелянта про застосування до нього психічного тиску з боку поліцейських, оскільки з наявних відеозаписів не вбачається будь-яких дій працівників поліції щодо психічного тиску.

У даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта щодо не врахування судом обставини, що акт огляду на стан сп`яніння виготовлений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , але саму процедуру огляду проводив інший поліцейський, який не має ліцензію користуватися приладом Драгер не заслуговують на увагу та ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні правових норм.

Так, за положеннями п.п.2-5 розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, діючі правові норми не вимагають наявності у поліцейського ліцензії на використання приладу Драгер.

З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейським був проінформований про порядок застосування спеціального технічного засобу, вимог про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв.

Крім того, матеріалами справи спростовується складання акт огляду на стан алкогольного сп`яніння старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , як зазначає в скарзі апелянт, оскільки акт складено ОСОБА_3 .

Також слід зазначити, що при проведенні огляду з використання спеціального технічного засобу були присутні поліцейські, що перебували в одному наряді, - ОСОБА_3 , яка склала акт огляду, та ОСОБА_4 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується також відео з їх портативних бодікамер №№475778, 474492. При цьому, не має правового значення хто саме з них проводив огляд особи, а хто складає матеріали.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності складеного акту огляду є необґрунтованими. Наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений у повній відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.

Посилання сторони захисту, що ОСОБА_1 для запобігання нападів астми вживає медичний препарат спрей «Сальбутамол», який в своєму складі містять етанол, що не виключає його присутність у видихаємому повітрі, не приймається до уваги суду, з огляду на таке.

З наданої суду виписки із медичної карти від 16.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 24.02.2023 по 16.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні КНП «Міська лікарня №8» ОМР з діагнозом: множинні абсцеси верхньої частки лівої легені; негоспітальна двостороння полісегментарна пневмонія,3 група; бронхо-обструктивний синдром, ЛН2 ст.

При цьому, з вказаної виписки не встановлено призначення лікарем ОСОБА_5 інгаляторно медичного препарат «Сальбутамол». Інших належних та допустимих доказів призначення лікарем вказаного препарату ОСОБА_1 суду не надано.

Крім того, відповідно до Інструкції для медичного застосування лікарського засобу Сальбутамол (SALBUTAMOLUM), що є в загальному доступі в мережі Інтернет, відсутні відомості про вплив на здатність керування транспортними засобами.

Також, на переконання апеляційного суду, посилання ОСОБА_1 на прийом вказаного медичного препарату не спростовує висновок суду щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до відеозапису ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер та зауважень не зазначав.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко