МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 490/122/24 Головуючий у місцевому судді Лященко В.Л.
Провадження № 33/812/182/24 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Богуславської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Михайлова Гліба Вадимовича на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2024 року встановлено, що 01 січня 2024 року о 05 годині 35 хвилин у місті Миколаєві, вулиця Нікольська, 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA AVALON, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі - відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись із вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Михайлов Г.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яке керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживань - лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи вищевказану норму закону можна дійти до висновку, що направлення водія поліцейським на огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції можливе лише за умови законної зупинки поліцейським транспортного засобу, яким керує особа, щодо якої існують підстави вважати, що вона перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

На вищевказаному також наголошує Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того вказує, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом, чи за допомогою буксирування.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.20218 №1026 передбачено обов`язок поліцейських проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими. Пунктом 5 розділу II вищевказаної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Також вказує, що ОСОБА_1 надав свої пояснення у запереченнях на протокол, які не спростовані іншими матеріалами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, в яких зазначав, що він не керував транспортним засобом «Тойота Авалон», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься відомостей про те, що ним, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, та автомобіль під керуванням ОСОБА_1 поліцейськими не зупинявся, тобто двох обов`язкових обставин, які є об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції не встановлено.

Це підтверджується відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 у припаркованому автомобілі. Під час перегляду відеозаписів є зрозумілим, що до матеріалів справи долучено чотири фрагменти відеозаписів, тобто відеозапис не є безперервними і на жодному із них не зафіксовано моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки працівниками патрульної поліції, а також того, що він дійсно відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Сам факт перебування ОСОБА_1 у місці, де оформлялися адміністративні матеріали не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки це не доводить факту керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 спав у автомобілі, так як того дня під час святкування нового року у друзів посварився з дружиною і вирішив піти з дому. Проте, зважаючи на той факт, що в м. Миколаєві в цей проміжок часу тривала комендантська година і він був роздягнений, то вирішив залишитись ночувати в автомобілі по вул. Нікольській.

В той час, коли ОСОБА_1 спав в автомобілі до автомобіля підійшли працівники патрульної поліції (з чого й починається відеозапис). Близько 30 хвилин поліцейські намагалися його розбудити, в тому числі й за допомогою нашатирного спирту.

Також захисник зазначає, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції констатував факт, що ОСОБА_1 знаходився в автомобілі з увімкнутим світлом фар та двигуном, та перебував у непритомному стані. В той же час судом зазначено, що в цьому стані він керував автомобілем. Вказані факти, на думку апелянта, є взаємовиключними. Крім того сидіння в автомобілі з увімкнутим двигуном та фарами не становить склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На наданому до суду відеозаписі (01:51) працівник патрульної поліції розповідає, що автомобіль тут стояв на дорозі перед тим як вони під`їхали, а потім (02:09) він констатує, що ОСОБА_1 спав у автомобілі, а коли патрульні постукали у вікно автомобіля - той з переляку натиснув на педаль газу. На 03:46 хв. патрульні також зазначають, що автомобіль стояв, коли вони під`їхали. В подальшому, коли він вийшов, працівник поліції сказав, що в нього порушена координація рухів і запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

Такими чином, апелянт вважає, що матеріалами справи не встановлено факту керування ним транспортним засобом, а матеріали справи не узгоджуються між собою та виникають сумніви в їх достовірності, на що суд уваги не звернув.

Крім того зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 о 05 годині 35 хвилин керував транспортним засобом, а сам відеозапис починається 05 годині 45 хвилин.

Відтак, в порушення вищенаведених норм КУпАП та Інструкції №1026, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено диск із відеозаписом, на якому зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 01.01.2024 о 05 годині 35 хвилин п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №559723 від 01.01.2024 не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Захисник вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським, в порушення вимог ст.ст.251, 255 КУпАП, не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на викладене, просив скасувати постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.03.2024, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 5599723 від 01 січня 2024 року та доданими до протоколу актом огляду, направленням на огляд, відеозаписом з нагрудних реєстраторів 471801, 474668.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 559723 від 01 січня 2024 року о 06:18 год., дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 01 січня 2024 року о 05 год. 35 хв. в м. Миколаєві, Центральний район, вул. Нікольська, буд. 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестер Драгер відмовився. Від проходження медичного огляду в медичному закладі також відмовився. Вказаними діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористалася та відмовився від надання пояснень по суті порушення.

Також в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи за викликом суду.

Крім того, в протоколі вказано, що у водія ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 559723 від 01 січня 2024 року підписано ОСОБА_1 без застережень.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Крім того, як зафіксовано на відеозаписі, поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого, ОСОБА_1 направлено на огляд до КНП МОЦПЗ МОР. У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля, який знаходився посеред дороги з включеними фарами та заведеним двигуном. Водій, що сидів за кермом, перебував у непритомному стані, спав. Працівник поліції почав його будити. Водій проснувся та автомобіль під його керуванням почав рухатись. Працівник поліції відкрив двері та намагався зупинити автомобіль. Заглушивши двигун автомобіля (нажавши кнопку стартеру) працівник поліції зупинив транспортний засіб, який вже заїхав на тротуар біля зупинки громадського транспорту. Водій автомобіля перебував майже в непритомному стані. Щоб привести водія до тями працівники поліції використовували нашатирний спирт.

Після того, як було встановлено особу водія, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився, але повідомив що буде проходити пізніше. Також працівником поліції було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду. Проте водій ніякої відповіді не надавав. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 що його поведінка буде розцінена як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після чого ОСОБА_1 вийшов з автомобілю та почав розмовляти по телефону.

Почекавши деякий час, працівники поліції ще раз запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив, що «відмови не буде» та далі пішов розмовляти по телефону. Потім сів за кермо автомобіля та намагався поїхати, працівники поліції зупинили його та повідомили, що його відсторонено від керування транспортним засобом.

Не отримавши чіткої відповіді від ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції розцінили вказану поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомили про складання протоколу за п. 2.5 ПДР.

Також працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , та його брату з яким він розмовляв по телефону, де він знаходиться та про необхідність виклику тверезого водія для передачі права керування автомобілем.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відеозапис є безперервний та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Щодо заперечення в апеляційній скарзі встановлення факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, адже відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За пунктом 1.10. ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Заперечення факту керування ОСОБА_1 автомобілем спростовуються матеріалами даної справи.

Як вже зазначалось раніше, та правильно встановлено судом першої інстанції, що на відеозаписі із камери нагрудного відеореєстратора працівника, зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд критично відноситься до твердження в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише спав в автомобілі, розцінюється судом як суб`єктивне тлумачення захисником обставин справи та спосіб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, коли працівники поліції підійшли до автомобіля ОСОБА_1 останній знаходився за кермом автомобіля, автомобіль знаходився з заведеним двигуном посередині дороги у протилежному до руху напрямку. Тобто автомобіль не був припаркований біля дому, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинився оскільки останній заснув під час руху, надавивши ногою на педаль тормозу, що також спростовує доводи апеляційної скарги, що під час святкування нового року у друзів посварився з дружиною і вирішив піти з дому, а оскільки тривала комендантська година, то вирішив заночувати в автомобілі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а тому не доказано вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не мають правового значення, так як правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли автомобіль почав рухатись.

Правомірність причини зупинки транспортного засобу також не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не підлягає доказуванню у даній справі.

Не згода з діями працівників поліції могла бути підставою для оскарження їх дій. Однак, матеріали справи не містять доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати як факт керування ним транспортним засобом, так і факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17, не прийнятні для застосування у даній справі, так як обставини у справі№ 686/11314/17 не є подібними до обставин у даній справі, крім того ця справа розглянута за правилами КАСУ, а не КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі не зафіксовано відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння спростовуються матеріалами справи, а саме : протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №559723, складеним працівником поліції саме за порушення п. 2.5 ПДР відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та підписаним ОСОБА_1 без зауважень, а також відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів, де зафіксовано тривале ухилення ОСОБА_1 від надання відповіді на неодноразову пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я.

Відеозапис події демонструє не лише наявність підстав у працівників поліції для проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці так і в медичному закладі, а і дії ОСОБА_1 які свідчили про небажання проходити відповідний огляд, і які вірно розцінені як працівниками поліції так і судом першої інстанції, як відмову водія від проходження такого огляду.

Також апеляційний суд зауважує, що всі дії водія ОСОБА_1 демонстрували його не бажання проходити запропонований огляд як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі, на що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу за відмову від проходження огляду за ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання в апеляційній скарзі, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 о 05 год. 35 хв. керував транспортним засобом, а сам відеозапис починається о 05 год. 45 хв., слід зазначити наступне.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 559723 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння 01 січня 2024 року о 05 год. 35 хв.

Відеозапис, здійснений працівником поліції на нагрудний відео реєстратор, дійсно починається 05 год 43 хв., проте це не спростовує факту керування водієм ОСОБА_1 в 05 год. 35 хв. та як вбачається з відеозапису в цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_1 знов почав рухатись. Як вже неодноразово зазначалось складений протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховує апеляційний суд також те, що ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 01 січня 2024 року, визначенні його виду та розміру, судом першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Михайлова Гліба Вадимовича залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова