Провадження №: 3/336/53/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива Олена Володимирівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

27 вересня 2023 року, о 17 годині 58 хвилин, ОСОБА_1 , під час керування автомобілем «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Центральній в с. Зарічному Запорізького району Запорізької області з ознаками алкогольного сп`яніння, на що вказували запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів та мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Зазначені дії містять порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, від його представника адвоката Рощина В.С. надійшло письмове клопотання про закриття провадження в справі. Клопотання містить заперечення проти притягнення особи до адміністративної відповідальності через недоведеність її причетності до інкримінованих дій, на що вказує форма відеозапису у матеріалах справи, який в порушення вимог «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, не є безперервним. На користь належної фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не можна використовувати посилання на свідків, які були присутні під час цієї фіксації, оскільки вказані свідки не були допитані безпосередньо суддею. Разом з тим ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням викладеного, на думку захисника, ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, а провадження в справі щодо нього закриттю - у зв`язку з недоведеністю в діях особи складу правопорушення, за ознаками якого складений протокол.

За означених обставин суддя у відповідності до ст. 268 КУпАП вважає за можливе вирішення справи у відсутність правопорушника та його захисника.

Заяви правопорушника про непричетність до порушення правил безпеки руху спростовують такі досліджені в судовому засіданні фактичні дані, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 в обсязі обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Винуватість правопорушника у вчиненні описаних дій підтверджує протокол про адміністративне правопорушення, який в силу вимог законодавства про адміністративні правопорушення є джерелом доказів (ст. 251 КУпАП) і з якого випливає, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем марки «Ауді», реєстраційний НОМЕР_2 , по вул. Центральній в с. Зарічному Запорізького району Запорізької області з ознаками алкогольного сп`яніння, на що вказували запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів та мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а. с. 1).

До доказів винуватості також відносяться:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 27.09.2023 року, з якого випливає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження цього огляду (а. с. 3);

- рапорт чергового чергової частини відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції в Запорізькій області ДПП про отримання інформації зі служби 102 про перебування біля крамниці в с. Зарічному Запорізького (Оріхівського) району Запорізької області по вул. Центральній водія автомобіля «Ауді», реєстраційний AGA 072, в нетверезому стані (а. с. 2);

- відтворений суддею відеозапис з місця події, з якого слідує, що на керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння прямо вказують очевидці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які пояснюють, що вони, помітивши очевидні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , який сів за кермо, розпочали його переслідування аж до зупинки біля крамниці і викликали наряд поліції. Відеозапис також відтворює пропозицію ОСОБА_1 з боку співробітників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та (або) в медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Об`єктивну сторону складу правопорушення, що передбачене статтею 130 КУпАП, утворюють дії з відмови водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно із ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Проведення цього огляду внормоване «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Враховуючи наявність законодавчо врегульованого порядку проведення медичного огляду, факт відмови від проходження такого огляду має бути підтвердженим у встановленому згаданим нормативним актом порядку.

Відповідно до п. 3 «Порядку…» огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В силу ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наведені положення законодавства про адміністративні правопорушення узгоджуються із змістом пункту 4 «Порядку…», у відповідності до якого огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Описані положення нормативних актів, які внормовують порядок направлення водіїв для медичного огляду, приписують або обов`язкову відеофіксацію процедури притягнення особи до відповідальності або фіксацію з залученням двох свідків.

Дотримання співробітниками патрульної поліції вказаної вимоги закону підтверджує наданий судді відеозапис з місця події, посилання на який вже зроблено суддею і з якого слідує, що ОСОБА_4 , який знаходиться біля автомобіля, у присутності двох свідків відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання сторони захисту на відсутність відеофіксації перебування водія за кермом суд до уваги не приймає, оскільки факт прибуття ОСОБА_1 на вказаному автомобілі до магазину підтверджений вказаними особами, які з метою викриття винної особи переслідували її та викликали поліцію, про що заявляють співробітнику поліції під час ведення тим відеофіксації.

За вказаних обставин, коли поліцейські прибули на місце пригоди за викликом громадян і були позбавлені об`єктивної можливості безпосередньо здійснити відеозапис керування ОСОБА_1 автомобілем, суд відкидає твердження сторони захисту про обов`язковість безперервної відеофіксації, враховуючи при цьому, що законною альтернативою вказаного способу фіксації є залучення до процедури притягнення особи до відповідальності двох свідків.

Суд неодноразово за клопотанням захисту викликав вказаних осіб для надання показань безпосередньо в суді, а вони не з`явилися, очевидно, через віддаленість проживання від місця розгляду протоколу про адміністративне правопорушення (свідок ОСОБА_2 проживає в Житомирській області, свідок ОСОБА_3 в Закарпатській), проте вказані обставини не впливають на переконання судді про дотримання уповноваженими співробітниками поліції вимог законності при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , оскільки в протоколі зазначені особи, які у відповідності до порядку фактично притягувались до участі у фіксації відмови правопорушника від проходження обліку, а їх пояснення перед відеокамерой не залишають сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля якого знаходився під час спілкування із співробітниками поліції.

За вказаних обставин безпосередній допит свідків суддею, обов`язковість якого не встановлено і законом, не є таким, що продиктований інтересами встановлення фактичних обставин справи та встановлення причетності особи до інкримінованих їй протиправних дій, а відповідні твердження захисника наповнені лише формальним змістом і підпорядковані необхідності застосування знаряддя захисту, яку особа вибирає за власним розсудом.

Хоча відмова від проходження огляду на стан сп`яніння і є самостійною дією, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, яке передбачене статтею 130 КУПАП, проте пропозиція з боку суб`єкта владних повноважень пройти цей огляд повинна ґрунтуватися на наявності підстав вважати перебування особи в такому стані, тому суддя звертає уваги і на цю обставину, яка має значення для вирішення справи.

Такими ознаками є втілені в відеозапису поведінкові прояви правопорушника, його нерозбірна мова, зухвалі звернення до представників влади.

Твердження захисника про відступ поліцейських від вимог «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, щодо обов`язку безперервної фіксації процедури притягнення до адміністративної відповідальності, суддя до уваги не приймає, виходячи з такого.

Ця Інструкція, як випливає з її преамбули, регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Як випливає із змісту пункту 2 «Інструкції…», застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;

2) охорони громадської безпеки та власності;

3) забезпечення безпеки осіб;

4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

З наведеного слідує, що застосування відеофіксації під час виявлення та фіксації правопорушення не є обов`язком поліцейських, а альтернативою відеозпису у випадку притягнення до відповідальності за вказаною статтею законодавства про адміністративні правопорушення, як вже зазначено, є застосування інших засобів фіксації, таких, як свідки.

Разом з тим службова особа патрульної служби, яка служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху і повинна діяти у відповідності до Конституції та законів України, є зобов`язаною відреагувати на виявлені нею порушення законодавства водієм колісного транспортного засобу.

У зв`язку з викладеним суддя доходить висновку про те, що необхідність дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в жодному випадку не повинно кореспондуватися з порушенням цією особою правопорядку та межувати із зловживанням нею своїми правами.

Означене зловживання суб`єкта переслідування за законодавством про адміністративні правопорушення своїми правами не є підставою для звільнення особи від відповідальності, процедура притягнення до якої відбувається у суворій відповідності до закону.

Використовуючи наведені міркування на користь визнаного доведеним обвинувачення, суддя констатує отримання ОСОБА_1 гарантії дотримання його прав під час розгляду справи суддею, яке забезпечене отриманням ним професійної правничої допомоги, що послідовно надавалась йому адвокатом Рощиним В.С.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За вказаних обставин сукупність досліджених суддею доказів дає підстави дійти беззаперечного висновку про дотримання автором протоколу вказаних положень законодавства.

Встановивши обставини справи на підставі наданих судді фактичних даних, суддя знаходить сукупність цих даних, які є допустими, належними та достовірними, достатньою для прийняття процесуального рішення на користь висновків автора протоколу, яке поза розумним сумнівом доведене в цьому провадженні.

Наведені обставини виключають ухвалення постанови про закриття провадження в справі, підставою для якого, на думку сторони захисту, є відсутність даних, які неспростовно вказують на причетність правопорушника до інкримінованих йому дій.

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом.

Вирішуючи питання про адміністративну відповідальність, суддя вважає за необхідне застосувати зазначені в санкції частини статті, за ознаками якої складений протокол, адміністративні стягнення, не вбачаючи підстав для звільнення правопорушника від відповідальності.

Сплаті у відповідності до ст. 40-1 КУпАП підлягає також судовий збір у розмірі встановленому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року.

Керуючись ст. ст. 130, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень в дохід держави (Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави (Отримувач коштів: ГУК м. Київа/220301061, МФО 899998, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України, Рахунок отримувача: UA0026001.).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а саме 34000 гривень, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Щаслива

Строк пред`явлення виконавчого документа ________________ 20___рік

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік