Номер провадження: 33/813/650/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, -

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 у порушення п.п. 20.5 б, в, 20.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, 06.12.2023 року приблизно о 22 год. 56 хв., керуючи автомобілем марки «Nissan Ariya», державний номер НОМЕР_1 , здійснив виїзд на залізничний переїзд, коли рух через переїзд заборонений, а саме: був увімкнений заборонений сигнал світлофора та опущений шлагбаум по ходу руху.

За цим фактом, співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області, у відношенні водія ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №732936 від 06.12.2023 року за ч. 2 ст. 123 КпАП України.

Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)в постанові суду першої інстанції вказано: «здійснив виїзд на залізничний переїзд, коли рух через переїзд заборонений, а саме: був увімкнений заборонений сигнал світлофора та опущений шлагбаум по ходу руху», однак сигнал світлофору був дозволяючий рух, в обох напрямках руху, шлагбауми були підняті. Однак, шлагбаум по ходу руху транспортного засобу ОСОБА_1 вже після підйому почав поступово двигатися, про цей факт було відомо працівникам поліції, оскільки вони їхали позаду ОСОБА_1 . Крім того, даний факт було зафіксовано на камери, які малися у працівників поліції, однак чомусь не були приєднані до матеріалів справи;

2)суд першої інстанції при винесенні постанови послався на те, що вина ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими матеріалами справи, однак в матеріалах справи інших доказів на підтвердження винних дій ОСОБА_1 не містяться;

3)в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до нього додаються відеозаписи, однак в матеріалах справи такі відеозаписи відсутні;

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні, яке було призначено на 13 березня 2024 року були присутні: ОСОБА_1 та його адвокат Василін В.В. Судове засідання було відкладено на 03 квітня 2024 року на 12:00 год. про, що були повідомлені ОСОБА_1 та його адвокат Василін В.В. В судове засідання призначене на 03 квітня 2024 року, не з`явилися.

01 квітня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання в якому він просить змінити вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на штраф. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 розуміє всю відповідальність, передбачену ст. 123 КУпАП, свою вину визнає. Просить суд при винесенні постанови врахувати той факт, що йому потрібно постійно використовувати транспортний засіб, що раніше до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 123 КУпАП не притягувався, а також врахувати, що в Україні введено воєнний стан та складна ситуація у місті. Просив справу розглянути за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 123 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Василіна В.В.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюється та повністю підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи, тому не перевіряється апеляційним судом.

Статтею 34 КУпАП України встановлено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 щиро розкаявся, вину свою у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП визнав, раніше до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 123 КУпАП не притягувався, а тому вважає за можливе змінити постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року в частині застосування адміністративного стягнення.

Так, відповідно до санкції ч. 2 ст. 123 КпАП України, за зазначене правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Отже, санкція ч. 2 ст. 124 КУпАП передбачає три альтернативних види адміністративних стягнень - штраф з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами; позбавлення права керувати транспортними засобами з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Враховуючи незначну шкоду, завдану адміністративним правопорушенням, а також положення ст. 33 КУпАП, суд приходить висновку про те, що виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень можливе шляхом застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 123 КУпАП, чинної на момент вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що є підстави для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП змінити в частині застосування виду адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова