ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/396/24Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 33/817/281/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ;

захисника ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Р.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Р.І., на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 11 лютого 2024 року о 00 год. 09 хв. на автодорозі М-19, 396 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рік, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML № ARLM-0300 (повірка дійсна до 07.06.2024) та проведення такого огляду в КНП «Чортківська ЦМЛ» категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Никитюк Р.І., вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, а працівниками поліції не доведено жодним належними та допустимими доказами, що 11.02.2024 о 00 год. 09 хв. саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М-19 396 км та був зупинений працівниками поліції.

Захисник вказує, що з аналізу відеозаписів долучених до матеріалів справи, то такі не містять жодних доказів проте, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та нібито пересів з водійського місця на пасажирське, а твердження суду ґрунтуються виключно на його суб`єктивній думці, тобто в даному випадку виключно на припущеннях.

Визначаючи встановленим факт зміни місць між пасажиром та водієм транспортного засобу, суд не наводить з якого доказу це було встановлено, в тому числі на якій хвилині відеозапису відображено такі дії ОСОБА_1 .

На думку захисту, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив пояснення свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила, що дійсно в момент зупинки транспортного засобу вона перебувала за кермом автомобіля. Дані пояснення цілком узгоджуються з долученими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, де відображено, що свідок неодноразово говорила про те, що вона перебувала за кермом автомобіля.

Звертає увагу суду, що у сторони захисту є всі підстави вважати, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вже складене після оголошення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , без його участі та оголошення змісту, а тому не може братись судом до уваги лише з підстав, як такий, що отриманий в незаконний спосіб та в порушення прав ОСОБА_1 , адже такий складений без його участі та не досліджувався під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Никитюка Р.І., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, проиять скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №709771 від 11 грудня 2024 року, 11 лютого 2024 року о 00 год. 09 хв. на автодорозі М-19, 396 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рік, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML № ARLM-0300 (повірка дійсна до 07.06.2024) та проведення такого огляду в КНП «Чортківська ЦМЛ» категорично відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, встановлено, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції під час комендантської години, введеної у зв`язку з дією на території України воєнного стану.

Окрім вищевказаного, даними відеозапису зафіксовано, що безпосередньо після зупинки вище зазначеного транспортного засобу працівниками поліції було виявлено водія ОСОБА_1 , який пересів з водійського місця на пасажирське.

Також, в матеріалах справи міститься постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1415102 від 11 лютого 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Апелянтом долучено до матеріалів справи рішення Теребовлянський районного суду Тернопільської області від 28 березня 2024 року, яким скасовано зазначену вище постанову серії ЕНА №1415102 від 11 лютого 2024 року, у зв`язку з чим останній вважає неналежними усі здобуті докази по справі, в силу того, що у працівників поліції не було законних підтав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими доводами сторони захисту, оскільки досліджені судом матеріали провадження підтверджують наявність у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, підстав для перевірки водія транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , характер поведінки якого під час спілкування з працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу, свідчив про наявність у нього зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що постанова серії ЕНА № 1415102, винесена працівником поліції щодо ОСОБА_1 , складена за порушення ПДР, виявлених після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме - не пред`явлення для перевірки документів: посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, а тому факт скасування такої, не свідчить про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу, оскільки порушення водієм п.2.4.а ПДР не слугувало підставою для зупинки.

Виходячи з матеріалів провадження, транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений у зв`язку з тим, що він рухався у комендантську годину, введену у зв`язку з дією на території України воєнного стану.

Посилання апелянта на висновки Теребовлянського районного суду у вказаній вище постанові про те, що диск з відеофіксацією події не підтверджує факту керування водієм ОСОБА_1 автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_1 , апеляційний суд до уваги не бере, оскільки предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області були інші обставини, ніж ті, які розглядалися судом згідно протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, судом першої інстанції в рішенні за результатами розгляду адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП належним чином аргументовано висновок, що саме ОСОБА_1 , за наведених у протоколі обставин, керував транспортним засобом.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_1 , спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора із службового автомобіля поліцейських. Так, як вбачається із відеозаписів, саме ОСОБА_1 був водієм вказано автомобіля, який пересів з водійського місця на пасажирське.

Дані обставини підтверджуються відеозаписом, яким зафіксовано розмову поліцейських про те, що вони помітили, як у авто, після зупинки, водій з пасажиром помінялися місцями та рапортом працівника поліції.

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.

З огляду на викладене, у суду відсутні сумніви щодо неупередженості поліцейських чи достовірності зафіксованих ними в рапорті та на відеозаписі відомостей про те, що водій та пасажир помінялись місцями.

Крім цього, судом першої інстанції правильно зазначено, що показання свідка ОСОБА_2 про те, що вона керувала транспортним засобом, суд до уваги не взяв, оскільки з відеозапису вбачається, що водій і пасажир помінялись місцями в салоні автомобіля, та вважав такі показання надуманими та спрямованими виключно на те, щоб її чоловік ОСОБА_1 уникнув адміністративної відповідальності.

Сумнівів про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які долучені до матеріалів справи.

Таким чином, заперечення стороною захисту факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився і йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 також відмовився, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вже складене після оголошення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , без його участі та оголошення змісту, на що вказує адвокат Никитюк Р.І. в апеляційній скарзі, з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі, жодним чином не спростовує самого факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан стан сп`яніння та не може бути підставою для скасування судового рішення.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Р.І. залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя