ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/4423/21 Номер провадження 33/814/128/24Головуючий у 1-й інстанції Одарюк М.П. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Березняки, Тюменської області, громадянки України, росіянки, заміжньої, має одну малолітню дитину, є фізичною особою-підприємцем, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувалася, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

За постановою судді, 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 порушила правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, чим скоїла правопорушення, передбачене частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона не здійснювала обслуговування покупців, в магазині окрім неї нікого не було. В протоколі відсутні свідчення свідків - покупців, яких би вона обслуговувала 05 листопада 2021 року без одягнутих засобів індивідуального захисту, а тому, на переконання апелянта, в її діях, як суб`єкта господарювання, відсутнє порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених підпунктом 9 пункту 2-2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

Вказує, що працівниками поліції у протоколі від 05 листопада 2021 року, так і судом першої інстанції в постанові, зазначено підпункт 9 пункту 2-2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 р., що не стосується суті правопорушення, замість п.п. 1 п. 2-2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, на адресу Полтавського апеляційного суду клопотань про відкладення не надсилала, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без її участі.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, порушено вищезазначені вимоги закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції не з`ясувавши безпосередньо обставини вчинення адміністративного правопорушення, послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №470344 від 05 листопада 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 05 листопада 2021 року о 10-10 годині знаходячись у приміщенні продуктового магазину по вул.Європейській, 49-В в м.Ізюмі здійснювала торгівлю без засобів індивідуального захисту , а саме маски, що прикриває ніс та рот, чим порушила п.п. 9 п.2-2 Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року. Крім того, послався на копію рапорту від 05 листопада 2021 року, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фотознімками, пояснення самої правопорушниці, довідкою АРМОР.

Апеляційний суд зазначає, що диспозицією статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі надала пояснення про те, що не здійснювала обслуговування покупців, в приміщенні магазину, окрім неї нікого не було.

Вказаним протоколом ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог підпункту 9 п.2-2 Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року.

Відповідно до підпункту 9 п. 2-2 Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року, з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється:

9) діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких:

не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра;

не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням;

здійснюється обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо);

не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів здійснення ОСОБА_1 торгівельного обслуговування відвідувачів без засобів індивідуального захисту, а саме маски, що прикриває ніс та рот, у приміщенні продуктового магазину по АДРЕСА_2 .

Отже, ухвалюючи постанову, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права за недоведеності обставин, що мають значення для справи, оскільки ОСОБА_1 фактично не допустила порушення ст.44-3 КУпАП, та підпункту 9 п.2-2 Постанови КМУ №1236.

Жоден із доданих до матеріалів справи документів не містить підтвердження обставин, щодо здійснення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та підпункту 9 п.п2-2 постанови КМУ №1236.

Так, за змістом протоколу, який складено працівниками поліції не вбачається в чому саме проявилась суть правопорушення, за яких обставин. Тобто протокол по справі не містить будь-яких фактичних даних, на підставі яких можливо здійснити висновок про наявність факту правопорушення та торгівлю, продажу, та приймання відвідувачів у приміщенні продуктового магазина по АДРЕСА_2 .

Так, за змістом протоколу та рапорту, складеного працівником поліції вказується, що ОСОБА_1 , являючись фізичною особою-підприємцем, здійснювала торгівлю без засобів індивідуального захисту , а саме маски, що прикриває ніс та рот в приміщенні продуктового магазину по АДРЕСА_2 попри те, такі документи не містять інформації про перелік товарів, яких було здійснено продаж ОСОБА_1 , про обставини продажу таких товарів (із допуском покупців до торгівельного приміщення). Працівниками поліції не відібрано показань свідків по суті правопорушення, не додано жодних підтверджуючих доказів. З наданих фотознімків, на підтвердження вказаним у протоколі обставинам, неможливо об`єктивно встановити місце, час, конкретні дані, які б свідчили на користь існування факту адміністративного правопорушення.

Відтак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів наявності факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, підпункту 9 п.п2-2 постанови КМУ №1236.

Отже, висновки суду за результатами оцінки матеріалів справи про адміністративне правопорушення не відповідають обставинам справи та не встановлюють факту наявності правопорушення.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на її користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко