Справа 688/1617/24
№ 3/688/617/24
Постанова

Іменем України

12 квітня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білокриниччя Шепетівського району Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 238642 від 01.04.2024 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що являючись матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо навчання, виховання та догляду за дитиною, внаслідок чого 11 березня 2024 року під час відвідування сім`ї службою у справах дітей Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області було встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться в нетверезому стані і це непоодинокий випадок. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, своїм процесуальним правом не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи у її відсутності не надала, своєї позиції щодо обставин вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не висловила.

За таких обставин, визнаю можливим справу розглянути без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перешкод для такого розгляду, визначених ч. 3 ст. 268 КУпАП, не має.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП за своїм змістом є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

При цьому необхідно врахувати, що обов`язки батьків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей передбачені низкою нормативних актів, наприклад: Законом України «Про охорону дитинства», яким визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Також обов`язки батьків визначені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що «ОСОБА_1 являючись матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо навчання, виховання та догляду за дитиною, внаслідок чого 11 березня 2024 року під час відвідування сім`ї службою у справах дітей Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області було встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться в нетверезому стані».

Разом з тим, у протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо навчання, виховання та догляду за дитиною, не вказано від яких саме батьківських обов`язків, з посиланням на норму закону, ухиляється остання.

Крім того, до протоколу не долучено жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Сама по собі обставина перебування ОСОБА_1 за місцем свого проживання в нетверезому стані не свідчить про ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, а отже автоматично не формує склад правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В розумінні КУпАП актом звинувачення є саме протокол про адміністративне правопорушення. А тому, формулювання обвинувачення, яке викладається уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Відомості, надані особі відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, повинні бути достатніми для повного розуміння останньою суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Суд наголошує на тому, що він не вправі самостійно змінювати суть обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, як і не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до ч.2 ст. 252 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

В силу імперативного припису, викладеного у п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно зі статтею 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» не доведена її вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні, а отже в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 184, 245, 247, 251, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК