Справа № 734/1029/24 Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А.
Провадження № 33/4823/412/24
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, освіта вища, працює завідувачем реанімації Козелецьої ЛІТ, проживає по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень та стягнутий судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Як установив суд, 08 березня 2024 року, о 23 год. 05 хв. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно доньки ОСОБА_2 , тобто умисні дії фізичного характеру, а саме штовхнув, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному здоров`ю.

Також, 08 березня 2024 року, о 23 год. 05 хв. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного характеру, а саме штовхнув її, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному здоров`ю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Звертає увагу на те, що само по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону України № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Факт завдання ним фізичної сили щодо потерпілих матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено.

З фабули протоколів не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалих осіб, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, тощо.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ним та донькою і колишньою дружиною відсутні. Дійсно мала місце обопільна словесна перепалка, однак, не кожна перепалка є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Більше того, в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких вони прийшли забирати його з бару і тим самим самі первинно спровокували словесну перепалку, що мала місце 08.03.2024, близько 23 год. 05 хв., біля будинку, за місцем його проживання.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, пояснюючи, що він з колишньою дружиною та неповнолітньою дочкою проживають в одній квартирі, яка надана йому як службове житло. Його до гаража на власному автомобілі привіз водій, він нікуди не збирався їхати, дійсно трохи випив. Чого до гаража прийшла його колишня дружина з дочкою, він зрозуміти не може, він нікуди їхати не збирався, для чого потрібен був жінкам цей конфлікт він тільки тепер збагнув.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 08 березня 2024 року, о 23 год. 05 хв. по АДРЕСА_2 , біля автомобіля ОСОБА_1 стався конфлікт між ним, його колишньою дружиною ОСОБА_3 та їх дочкою ОСОБА_2 . Як пояснювали жінки, ОСОБА_1 намагався п`яним сісти в автомобіль, а вони йому перешкоджали, викликали поліцію. В процесі перешкоджання в доступі до автомобіля ОСОБА_1 відштовхнув дочку та колишню дружину.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків тим, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

У даному випадку колишня дружина і дочка змушували ОСОБА_1 до певної поведінки, а він опирався, все це відбувалося за межами їх місця проживання, на вулиці, що не може бути розцінене як домашнє насильство, а відштовхування було пов`язане саме тим, що потерпілі обмежували пересування ОСОБА_1 і нав`язували йому свою модель поведінки.

Таким чином, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні домашнього насильства до колишньої дружини та дочки, прямо суперечать фактичним обставинам справи та поясненням самих потерпілих про обставини такого насильства, навпаки потерпілі намагалися контролювати поведінку ОСОБА_1 , який цьому опирався, що може бути розцінене як конфліктна ситуація, під час якої відбулося необережне відштовхування потерпілих, що не характерне для домашнього насильства, а вживання нецензурних слів було проявом опору двом жінкам, які свідомо обмежували чоловіка.

Отже, рішення суду про накладення стягнення є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець