Справа № 753/4063/24 Головуючий у І інстанції Рудюк О.Ю.
Провадження № 33/824/2058/2024 Доповідач Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Даниленко Т.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., зі стягненням судового збору на користь держави.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 20 лютого 2024 року о 21 год. 30 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку з дружиною гр. ОСОБА_2 в ході якої ображав нецензурними словами, хапав за горло, принижував, своїми діями завдав психологічного болю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що в дійсності був лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутня, втім не кожна перепалка є домашнім насильством у розумінні норм Закону. Зазначає, що факт звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Заслухавши думку ОСОБА_1 який підтримав апеляційну скаргу, думки потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Даниленко Т.І., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ч.1ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив сімейну сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої ображав нецензурними словами, хапав за горло, принижував, своїми діями завдав психологічного болю.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , 20 лютого 2024 року у їх дитини був день народження, о 21 годині розійшлися діти, які були на св`яткуванні. На святі також були свекруха ОСОБА_3 . Чоловік ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, спочатку останній почав чіплятися до свекрухи, потім підійшов до неї та почав нецензурно висловлюватися, виганяти з дому. Коли вона повідомила, що запише його розмову на телефон, почав хапати телефон і схопив за горло. Почувши крики, спустилася дочка та почала розбороняти, просила віддати телефон, після чого викликали поліцію.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , проживає з ними на одній ділянці, на якій мають два окремих будинки. 20 лютого 2024 року в онука був день народження, на якому були його друзі. Її син ОСОБА_1 пішов вчити дітей стріляти по мішенях зі зброї і сказав, що в них є жива мішень, вказавши на потерпілу. Коли забрали дітей, ОСОБА_3 сказала потерпілій, що вже піде. Син в той час стояв біля гаражу та спілкувався з кимось по телефону. Проте, додому остання одразу не пішла, а деякий час перебувала на вулиці, а її син пішов до хати. Оскільки почула крик невістки«що ти мене душиш», повернулася до хати, побачила як онука вже розбороняє батьків і просить батька щоб той віддав мамі телефон. Діти весь час перебувають знервовані, онука постійно плаче. Свідок повідомила, що її син не приймає участі у вихованні дітей, виганяє потерпілу ОСОБА_2 з дому, оскільки знайшов коханку.

Окрім пояснень потерпілої та свідка, які узгоджуються між собою, вина ОСОБА_1 у вчиненні щодо ОСОБА_2 домашнього насильства підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАБ №923290 від 20 лютого 2024 року, заявою ОСОБА_2 щодо вчинення відносно неї домашнього насильства психологічного та фізичного характеру її чоловіком ОСОБА_1 та рапортом Дарницького УП ГУНП в м. Києві, щодо отримання повідомлення на службу «102» щодо вчинення домашнього насильства від 20 лютого 2024 року.

Отже, в діях ОСОБА_1 вбачається об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Будь-яких переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП апелянтом не наведено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіДарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига