КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Тесленком Михайлом Сергійовичем, на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122-2, статтею 124, частиною 5 статті 126 та частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 04.12.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на сім років та з оплатним вилученням транспортного засобу «BMW 3281», д.н.з. НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_1 .

Не погодившись з постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Тесленко М.С. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень та не доведеністю його вини.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд позбавив його права на захист, розглянувши справу за його відсутності та відсутності його захисника; неповно з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема вказує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів не тільки скоєння ним адміністративних правопорушень, а і доказів керування ним автомобілем за обставин викладених у протоколах. Судом невірно надано оцінку відеозапису з бодікамер поліцейських, з якого не вбачається, що автомобіль був зупинений шляхом блокування і водій не впоравшись з керуванням скоїв наїзд на огорожу.

Також, зазначає, що оскільки автомобілем керувала інша особа, а він був пасажиром, то підстави для його відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відсутні. Складені відносно нього протоколи не можуть бути належними доказами, оскільки містять суперечливі дані, а отже виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, постанова суду винесена з порушенням ст. ст. 2, 7, 280 КУпАП і ст. 63 Конституції України є незаконною і підлягає скасуванню.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисники - адвокати Тесленко М.С. та Гончаров В.М. підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Судом задоволено клопотання ОСОБА_1 та його захисників про виклик і допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисники відмовилися від допиту свідка ОСОБА_4 , про що надали відповідну письмову заяву.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , пояснив, що з ОСОБА_1 перебуває у дружніх стосунках близько восьми років. У той день вони були разом з ОСОБА_1 і оскільки він не вживав алкогольні напої, то ввечері сів за кермо автомобіля, який належить ОСОБА_1 . По дорозі побачив поліцейську машину, почув сирену, побачив проблискові маячки, що сигналізували про зупинку, проте не зупинився і продовжив рух, оскільки злякався. Далі не справився з керуванням і врізався в паркан. В який саме не звернув уваги. Після удару в паркан автомобіль зупинився, а він відчинив двері та втік через отвір у паркані.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , пояснив, що дружать з ОСОБА_1 десь п`ять років. У день події поверталися з ОСОБА_1 від друзів, випили. Він сидів на передньому пасажирському сидінні, за кермом був ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 сидів позаду. Під час руху їх почала зупиняти поліцейська машина, проте він порадив водію тиснути на газ, щоб встигнути проїхати за автоматичні ворота та сховатися. Проте водій не справився з керуванням, автомобіль врізався у паркан, після чого водій втік, а він залишився сидіти на своєму місці. ОСОБА_1 переліз з заднього пасажирського сидіння на місце водія для того, щоб вимкнути запалення і коли він вже був на місці водія, підійшов поліцейський.

Вивчивши матеріали справи та доводи наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисників, допитавши свідків, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 29.10.2023 о 00 год. 30 хв., у м. Києві, на вул. Колекторній, 60, керуючи транспортним засобом «BMW 3281», д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу про зупинку, що надавалась червоним та синім поблискуючими маячками та звуковими сигналами службового автомобіля «Toyota pruis» 1408, був зупинений шляхом блокування, чим порушив вимоги п. 2.4; 8.9б ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-1 КУпАП.

Також ОСОБА_1 29.10.2023 о 00 год. 30 хв., у м. Києві, на вул. Колекторній, 60, 63 Садова, керуючи транспортним засобом «BMW 3281», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою в результаті чого здійснив зіткнення з перешкодою, а саме з огорожею, завдавши пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3б; 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 29.10.2023 о 00 год. 30 хв., у м. Києві, на вул. Колекторній, 60, 63 Садова, керуючи транспортним засобом «BMW 3281», д.н.з. НОМЕР_2 , мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка мова, нестійка ходах, запах алкоголю з порожнини роту. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 пройти відмовився, що зафіксовано на відеокамеру працівника поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Більш того, ОСОБА_1 29.10.2023 о 00 год. 30 хв., у м. Києві, на вул. Колекторній, 60, 63 Садова, керував транспортним засобом «BMW 3281», д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування, а саме: не отримував посвідчення водія відповідної категорії. ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення повторно протягом року та був вже притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. У свою чергу у п. 8.9 ПДР зазначається, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Отже, у разі подання працівниками поліції вимоги про зупинку транспортного засобу в один або декілька способів, що визначені у п. 8.9 ПДР, водій відповідного транспортного засобу зобов`язаний зупинитися у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Порушення вказаного юридичного обов`язку тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

З відеозапису поліцейського, що міститься в матеріалах справи вбачається, що 29.10.2023 у м. Києві екіпаж патрульної поліції здійснював патрулювання на вул. Колекторній, надалі повз працівників поліції проїхав автомобіль «BMW 3281», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого розпочалось переслідування цього транспортного засобу. При цьому з відеозапису чітко видно та чутно, що переслідування автомобіля здійснювалося за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, а також спеціального звукового сигналу. Також з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 не тільки не зупиняється на вимогу працівників поліції, але і неодноразово підвищує швидкість, намагаючись відірватися від службового автомобіля працівників поліції та лише внаслідок зіткнення з огорожею автомобіль зупинився, після чого до нього підходять працівники поліції (02 хв. 45 с. відеозапису).

Отже, ОСОБА_1 , однозначно знаючи та усвідомлюючи про надання йому вимоги працівниками поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціального звукового сигналу та проблискових маячків, проігнорував вказану вимогу, транспортний засіб не зупинив, чим порушив вимоги ПДР.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 2.3б. ПДР передбачено, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її змину, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки весь час перебував на задньому пасажирському сидінні і лише після зупинки автомобіля та після того, як його знайомий, який керував транспортним засобом, кудись втік у невідомому напрямку, він пересів на водійське місце.

З відеозапису вбачається, що автомобіль «BMW 3281» д.н.з. НОМЕР_2 стоїть на місці після зіткнення з огорожею, нікуди не рухаючись. Як тільки закінчилося переслідування поліцейський дуже швидко вийшов зі службового автомобіля та підійшов до автомобіля «BMW 3281» д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Через відчинені двері автомобіля поліцейські починають спілкуватися з ОСОБА_1 .

При цьому, суд обґрунтовано вказав, що проміжок часу між зупинкою автомобіля ОСОБА_1 і до того моменту, поки працівники поліції підійшли до нього, не є надзвичайно довгим, щоб в умовах виниклої ситуації ОСОБА_1 мав фізичну можливість переміститись з заднього пасажирського сидіння на водійське.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції захисники надали відео, яке підтверджує фізичну можливість швидко пересісти з заднього пасажирського сидіння на водійське. Проте суд апеляційної інстанції не може прийняти це як доказ того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки сукупність наявних у справі доказів, свідчить про зворотне. Твердження ОСОБА_1 , що він пересів на водійське сидіння щоб вимкнути запалення, є неспроможним, оскільки ОСОБА_1 не зміг пояснити навіщо було пересідати на місце водія, якщо він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (що було визнано ним в суді апеляційної інстанції) не керував транспортним засобом та й врешті решт міг дотягнутися до запалення і вимкнути його з заднього пасажирського сидіння або попросити про це ОСОБА_3 , який, як вони разом стверджують, сидів на передньому пасажирському сидінні.

Більш того, на відеозаписі 0:15-0:17 хв ОСОБА_1 у розмові з поліцейським зазначає: «я не буду признавати, що я їхав», «я не скажу, що я їхав», тобто фактично визнає, що керував авто, проте у подальшому буде цей факт заперечувати.

Отже, керуючи транспортним засобом та не справившись з керуванням ОСОБА_1 порушивши ПДР, що спричинило пошкодження майна, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також, відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 029194 від 29.10.2023; пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, довідка старшого інспектора щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, картка обліку адміністративного правопорушення, постанова Франківського районного суду м. Львова від 24.01.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою на останнього накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 17 000 грн., картка обліку адміністративного правопорушення, постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.07.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою на останнього накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 17 000 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Bmw 3281», д.н.з. НОМЕР_2 , DVD-R диск з бодікамери поліцейських.

На долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано, як під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції оглядають його автомобіль, спілкуються з приводу дорожньо-транспортної пригоди та її обставин. У ході бесіди з ОСОБА_1 патрульними виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка мова, нестійка ходах, запах алкоголю з порожнини роту. Далі працівники поліції різних екіпажів на місці події неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі (відеозапис з бодікамери № 472391 19 хв. 55 с.).

З самого початку ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу. При цьому супроводжуючи свою відповідь поведінкою, що не відповідає обстановці, незрозумілими словами (відеозапис з бодікамери № 472391 20 хв. 05 с.).

Однак, у подальшому ОСОБА_1 змінив позицію і відмовився проходити огляд у встановленому законом порядку, стверджуючи при цьому, що не керував транспортним засобом і в подальшому буде користуватися ст. 63 Конституції України (відеозапис з бодікамери № 472391 49 хв. 45 с.).

При цьому з відеозаписів видно, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що такі дії будуть кваліфіковані як ухилення від проходження огляду, а відповідно як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП. Однак позицію ОСОБА_1 це не змінило, який так само суперечливо змінював своє бажання щодо проходження огляду.

Таким чином, відеозаписом підтверджується неодноразова відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою спеціального приладу, так і у відповідному медичному закладі.

У зв`язку з викладеним, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є доведеним належними та допустимими доказами.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 029197 від 29.10.2023; постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 28.03.2023 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі; постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 16.06.2023 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі; постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 12.09.2023 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі; DVD-R диск з бодікамери поліцейських.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами 2-4 цієї статті.

Як вбачається з довідки старшого інспектора капітана поліції Каська С., яка долучена до матеріалів справи, відповідно до обліково-реєстраційної бази даних УПП у м. Києві ДПП інформаційного порталу Національної поліції МВС України було встановлено, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановами від 28.03.2023; 12.09.2023; 16.06.2023. Відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортним засобом станом на 29.10.2023 не отримував.

При дослідженні відеозапису судом також було встановлено як ОСОБА_1 свідомо та ствердно декілька разів наголосив на тому, що у нього немає водійського посвідчення (відеозапис з бодікамери № 472391 04 хв. 10 с., 11 хв. 05 с.).

Отже, матеріали справи підтверджено, що ОСОБА_1 29.10.2023 о 00 год. 30 хв., керував транспортним засобом «BMW 3281», д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким, повторно протягом року, а відтак в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Відповідно до вимог указаної статті у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 (далі - Інструкція № 1376).

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції № 1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

З протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився їх підписувати. Також протоколи не містять будь-яких інших пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з їх змістом. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколів чи після їх оформлення ОСОБА_1 не заявляв. Відомості про те, що він оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколів у справі також відсутні.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що протоколи про адміністративні правопорушення відповідають вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції № 1376, є належними, допустимими та достовірними доказами у справі, поряд з іншими наявними у справі доказами, які в їх сукупності, сумніву у суду не викликають.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, то суд першої інстанції мотивовано навів підстави можливості розгляду, врахувавши ту обставину, що ОСОБА_1 повторно не з`явився на розгляду справи, а також положення закону, які передбачають можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови її належного повідомлення.

Твердження апелянта про неповне з`ясування всіх обставин справи, надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи є повністю безпідставними, оскільки спростовуються наявними у справі доказами в їх сукупності, яким суд надав ґрунтовну оцінку виклавши відповідні мотивування у постанові.

Стосовно доводів апелянта про не підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то вони не заслуговують на увагу, адже зі змісту відеозапису; поведінки та пояснень самого ОСОБА_1 , який фактично підтвердив керування транспортним засобом, проте з метою уникнення відповідальності вирішив цей факт заперечувати; пояснень свідків, до яких слід віднестися критично, оскільки свідки є близькими друзями ОСОБА_1 , а також їх покази про обставини події не є чіткими, послідовними та логічними, вбачається, що саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом вчинив усі указані вище адміністративні правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення суд правомірно керувався вимогами статей 23, 36 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку, що застосування стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у тому числі з оплатним вилучення транспортного засобу, з урахуванням особи порушника та неодноразового вчинення ним адміністративних правопорушень, забезпечить виховну мету, повагу до правил співжиття та стане запобіжником вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними.

Підстав для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП не вбачається.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Тесленко Михайлом Сергійовичем - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122-2, статтею 124, частиною 5 статті 126 та частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук