Справа №: 700/264/24
Провадження № 3/700/194/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у скоєнні правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 Кодексу України Про адміністративні правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААД №495353 від 20.03.2024 року, 20 березня 2024 року ОСОБА_1 у смт.Лисянка по вул.Небесної Сотні Звенигородського району Черкаської області керував транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився на боді камеру №095, чим порушив п.2.5 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та заперечив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Гордієнко О.В. в судовому засіданні просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивував наступним. Вважає, що всупереч вимогам ст.256 КУпАП місце учинення адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом не встановлено. Час учинення адміністративного правопорушення у вказаному протоколі не зазначено. З оглянутого відеозапису не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відеофіксація розпочинається з моменту під`їзду патрульного автомобіля до автомобіля ОСОБА_1 , який стояв припаркований на узбіччі дороги. Будь яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять. Вважає, що відеозаписом не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, що лише в такому випадку поліцейський мав право скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 його не підписував, але запису про те, що він відмовився від його підписання цей протокол не містить. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 у встановлено законом порядку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці стоянки транспортного засобу на відеозаписі не зафіксовано. У висновку КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області від 30.03.2024 року №8 у графі 10 «Висновок огляду» зазначено, що ОСОБА_1 «відмовився від обстеження», а фактично від проходження медичного огляду. Проте, цей висновок не містить результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що суперечить вимогам Інструкції №1452/735. Крім того, лікар ОСОБА_2 , яка проводила медичний огляд ОСОБА_1 , не проходила тематичне удосконалення за відповідною програмою щодо проведення огляду на стан сп`яніння водіїв в закладах охорони здоров`я. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Поліцейський СПД № 2 Звенигородського РВП у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисників, дослідивши та вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 495353 від 20.03.2024 рокута додані до нього матеріали і докази, наявний у матеріалах справи відеозапис, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адмінстративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №495353 від 20.03.2024 року, 20 березня 2024 року ОСОБА_1 у смт.Лисянка по вул.Небесної Сотні Звенигородського району Черкаської області керував транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився на боді камеру №095, чим порушив п.2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З вказаного протоколу вбачається, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є вул.Небесної Сотні в селищі Лисянка, причому без прив`язки до сталого орієнтиру. Згідно інформаційної довідки відносно ОСОБА_1 , яку долучено поліцейським до матеріалів справи, місцем вчинення правопорушення є вул.Грушевського в селищі Лисянка. Саме вказану вулицю, як місце вчинення адміністративного правопорушення називає поліцейський на відеозаписі передаючи відповідну інформацію для реєстрації про автомобіль та водія ОСОБА_1 , який перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. З відеозапису місця події вбачається, що автомобіль поліцейських під`їхав до автомобіля ОСОБА_1 , який стояв поблизу перукарні «Глорія» по вул. Незалежності в селищі Лисянка Звенигородського району Черкаської області. Таким чином, місце вчинення адміністративного правопорушення не встановлено. Час вчинення адміністративного правопорушення у протоколі не зазначений.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а.

Також, п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено термін «керування транспортним засобом», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи, що містять інформацію про правопорушення).

Згідно з п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Разом з цим, згідно до вимог п.2 Розділу 3 зазначеної Інструкції, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому, в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до п.2.4 ПДР України, на вимогу поліцейських водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

До матеріалів справи долучено запис з боді камери №095. На відеозаписі, який долучений до протоколу, не зафіксовано того, що поліцейські намагаються зупинити автомобіль ОСОБА_1 , або зупиняють його автомобіль за допомогою сигнального диска з червоним сигналом або руки, що вказує на авто та подальше місце його зупинки, або спеціального табло на якому зазначається вимога про зупинки.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відофіксація розпочинається з моменту під`їзду патрульного автомобіля до автомобіля ОСОБА_1 , який стояв припаркований на узбіччі дороги. Будь яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортни засобом в матеріалах справи відсутні.

Жодних інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду не надано, отже не доведено, що він є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наведені вище докази не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: не доведено факт керування транспортним засобом, що вказано у протоколі, оскільки відсутні будь-які докази, які прямо чи опосередковано можуть підтвердити вказаний факт, отже відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складений про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак, у протоколі відсутні відомості стосовного того, що ОСОБА_1 пропонувалося на місці зупинки транспортного засобу провести огляд поліцейським із застосуванням технічних засобів про що б він відмовився, внаслідок чого йому запропоновано прийти огляд в закладі охорони здоров`я. Тобто в протоколі не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, що лише в такому випадку поліцейський мав право скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Таким чином склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 і зазначений у протоколі не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та п.2.5 ПДР України.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.

Між тим, в судовому засідання встановлено, що ОСОБА_1 має з народження дефект мови, а саме заїкання, що підтверджується діагнозом «Логоневроз», який підтверджено записом в медичній картці амбулаторного хворого №5655 ОСОБА_1 15.04.2024 року лікаря-психіатра КНП «Звенигородська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області.

З оглянутого відеозапису також вбачається, що поліцейський у чіткій, однозначній та зрозумілій формі не роз`яснив ОСОБА_3 вимоги ст.266 КУпАП щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці стоянки транспортного засобу на відеозаписі не зафіксовано.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області слід зазначити наступне.

В акті огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №8 від 20.03.2024 року у графі 17 «Запах алкоголю з порожнини рота» зазначено наявний, у графі 18 «Використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихнотому повітрі (відповідно до встановленого рівня) відмова. Теж саме у графі «Обстеження через 20 хв.» - відмова. У графі 20 «Висновок та діагноз за результатами огляду» - відмовився від огляду.

Однак з оглянутого відеозапису не встановлено відмови ОСОБА_1 від медичного огляду, а чергова лікарка знаходилася на значній відстані від нього, з якої не вбачається можливості встановити запах алкоголю з порожнини рота.

Пунктами 15, 16, 21 Інструкції №1452/735 передбачено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Таким чином, у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції викладаються результати медичного огляду, а не встановлюється факт відмови водієм транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтвердженим належними, достовірними та допустимими доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі Кобець проти України.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео фіксації, поясненнях свідків тощо.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Керуючись ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї вини не визнав, заперечив факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, то суд не вбачає підстав для притягнення особи, відносно якої складено протокол, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, а саме за відсутності доказів вчинення правопорушення, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відтак справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9, 130, 221, 245, 247, ст. ст.283-285, 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Наталія БЕСАРАБ