Справа №578/743/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Зеря Ю. О.
Номер провадження 33/816/138/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Жалковського В.Ю. на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області 03 серпня 2023 року за результатом розгляду об`єднаної в одне провадження справи, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами за те, що

- 09 травня 2023 о 13 год. 30 хв. по вул. Корчаківка, 1 в с. Самотоївка Сумського району Сумської області, керуючи мотоциклом MUSSTANG №6 мг 110-2, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, що було зафіксовано на портативний відеореєстратор, чим порушив вимоги п.п. 2.4, 8.9 б ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;

- 09 травня 2023 о 13 год. 30 хв. по вул. Корчаківка, 1 в с. Самотоївка Сумського району Сумської області керував мотоциклом MUSSTANG номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер 6820 та в медичному закладі м. Суми відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Жалковський В.Ю. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Краснопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року, скасувати її, а провадження у справі закрити.

Крім того, захисник просить за результатом апеляційного розгляду, у разі притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, з урахуванням його єдиного доходу, розглянути можливість застосувати аналогію права з Кримінальним кодексом України та не позбавляючи останнього права керування транспортним засобом строком на один рік та застосувати як основний вид покарання адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, або будь-яке інше адміністративне стягнення без позбавлення права керувати транспортним засобом.

В обґрунтовування причин пропуску строку, захисник посилається на те, що з оскаржуваною постановою він ознайомився одразу за допомогою ЄСІТС «Електронний суд» і через вказану систему у визначений законом строк для її апеляційного оскарження подав апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду. При цьому, 17 серпня 2023 року ним було отримано лист Сумського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року про те, що його апеляційна скарга повертається, у зв`язку із порушенням вимог ч. 3 ст. 294 КУпАП з зазначенням, що апеляційну скаргу необхідно подати до Краснопільського районного суду Сумської області.

Вказані причини захисник просить визнати поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Краснопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року.

В обґрунтовування апеляційних доводів, захисник вказує на те, що у постанові суддею зазначено, що ОСОБА_1 , нібито, був належним чином повідомлений про призначені на 10 липня 2023 року та 03 серпня 2023 року судові засідання, однак, для участі у розгляді справи до суду не з`явився. При цьому, ним, як захисником, подавались клопотання про відкладення розгляду справи на інші дату, які вмотивовані тим, що ОСОБА_1 працює водієм-далекобійником вантажних багатотоннажних транспортних засобів і не міг прибути у судові засідання, оскільки перебував у відрядженні з перевезення вантажів переважно в Одеській області та в інших регіонах України, однак бажає надати пояснення з приводу події, що мала місце 09 травня 2023 року в с. Самотоївка, Сумського району, і за таких обставин, розглянувши справу у відсутність останнього, суддя позбавив його прав, передбачених ст. 268 КУпАП в тому числі і подати клопотання щодо міри покарання.

Крім того, захисник зазначає, що при розгляді даної справи, суддею не було враховано те, що поліцейськими було порушено вимоги Закону України «Про Національну поліцію», оскільки не було висловлено ОСОБА_1 ні вимогу про зупинку транспортного засобу, ні повідомлено про причину зупинки транспортного засобу під його керуванням.

При цьому, у постанові суддею зазначено, що провина ОСОБА_1 підтверджується, нібито, визнанням останнім перебування у стані алкогольного сп`яніння, в той час як самими ж працівниками поліції, в порушення п. 3 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не було встановлено ознак алкогольного сп`яніння, лише здійснено посилання на них у протоколі серії ДПР18 №490332, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

Також, захисник просить застосувати аналогію права, посилаючись на ч. 1 ст. 2 КУпАП, практику ЄСПЛ та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 69 КК України, та не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

В судове засідання призначене на 10 год. 00 хв. 26 квітня 2024 року до Сумського апеляційного суду, будучи належним чином сповіщеними про час, день та місце розгляду справи, ні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Жалковський В.Ю. не з`явились.

У поданій заяві захисник Жалковський В.Ю. просив відкласти розгляд даної справи на іншу дату, а у разі неможливості здійснити розгляд поданої ним апеляційної скарги у його відсутність.

При вирішенні питання здійснення апеляційного розгляду даної справи у відсутність її учасників, апеляційний суд враховує наступне.

У провадженні апеляційного суду вказана справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 перебуває з серпня 2023 року.

Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що на задоволення різного роду клопотань захисника ОСОБА_2 , судові засідання неодноразово відкладались, тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права як останнього, так і особи, в інтересах якої він діє ОСОБА_1 .

Проте, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що як ОСОБА_1 , так і його захисник Жалковський В.Ю., знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває апеляційна скарга останнього, в судові засідання за викликом не з`являється, а захисник лише направляє клопотання про відкладенняна іншу дату, апеляційний суд дійшов висновку, що останні не бажають приймати участь у апеляційному розгляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником Жалковським В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року, у їх відсутність, і у даному випадку права вказаних осіб на доступ до правосуддя не є порушеними.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги та обгрунтованість клопотання про поновлення строку на його апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 1 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд вважає причини, за яких захисником ОСОБА_2 було пропущено строк на оскарження постанови судді Краснопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку,

Що стосується доводів апелянта щодо незаконності прийнятого суддею суду першої інстанції рішення, то апеляційний суд враховує наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколів серії ДПР18 №490332 та серії ДПР18 №490364 від 09 травня 2023 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 травня 2023 року, витягу про отримання посвідчення водія від 11 травня 2023 року, постанови про накладення адміністративного стягнення від 09 травня 2023 року та відеозапису події з нагрудної камери працівника поліції.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду.

Саме його даними, на спростовування доводів апелянта, підтверджується те, що працівники поліції намагались зупинити водія, який керував мотоциклом MUSSTANG №6 мг 110-2, д.н.з. НОМЕР_2 шолома та на таку вимогу поліцейських не реагував, що стало підставою для його переслідування. Водій почав тікати, працівник поліції його наздоганяв, водій заїхав у чагарники та впав з мотоциклу. У ході спілкування з водієм, поліцейським було встановлено його особу - ОСОБА_1 , який сам зазначив про те, що вживав спиртні напої, а тому і тікав від працівників поліції. ОСОБА_1 , за таких обставин, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у лікарні, від чого він відмовився, з посиланням на те, що такий огляд не потрібний, оскільки він вживав спиртне, а саме, «самогон» приблизно 200 г.

Поліцейський повідомив, що у такому випадку, буде складено протокол як за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ОСОБА_1 намагався вирішити питання іншим шляхом, повідомляв, що нещодавно повернувся з Бахмуту, а через два дні має їхати у Голландію, просив вимкнути боді - камеру, пропонував поліцейським гроші, нащо працівник поліції пояснив, що камера працює у безперервному режимі, з зображенням та звуком і фіксує усі події та склав відносно останнього протоколи про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 зазначені протоколи підписав особисто, зауважень чи заперечень щодо їх змісту не висловлював.

Що стосується доводів апелянта про те, що суддя розглянув дану справу у відсутність ОСОБА_1 , чим позбавив його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, за наявності його, захисника, клопотань про відкладення, то зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що рішення про проведення судового засідання у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Жалковського В.Ю. було належним чином обґрунтовано.

При цьому, суддею було враховано, що на задоволення неодноразових клопотань захисника Жалковського В.Ю. щодо неможливості ОСОБА_1 прибути для розгляду справи у зв`язку з перебування у відрядженні, судові засідання з 25 травня 2023 року, як було зазначено у протоколах, складених відносно ОСОБА_1 , відкладались на 19 червня 2023 року, 10 липня 2023 року та на 03 серпня 2023 року. У свою чергу, захисник не повідомляв причини, за яких саме він не може приймати участь у розгляді даної справи.

Судом як ОСОБА_1 , так і його захиснику у супровідному листі до судових повісток про виклик у призначене на 03 серпня 2023 року судове засідання було повідомлено про право подати письмові пояснення, у разі неможливості їх явки та попереджено про можливість розгляду справи за наявними у ній доказами, і коли у визначений день останні не з`явились, а захисник знову направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 у відрядженні, при цьому причини своєї неявки захисник не повідомив, суддя і дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у їх відсутність, що в повному обсязі відповідає як практиці ЄСПЛ , викладеній у рішеннях по справам "Каракуця проти України" та "Нешев проти Болгарії", а також ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і жодним чином не свідчить про те, що права осіб були порушені.

Що стосується доводів апелянта про застосування у даному випадку аналогії права з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, то апеляційний суд зауважує, що такі доводи, у даному випадку, є безпідставними, з врахуванням наступного.

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

У свою чергу, ЄСПЛ, дійсно, неодноразово звертав увагу на недосконалість законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним, поширивши тим самим певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30 січня 2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

При цьому, виходячи із системного аналізу законів України, в тому числі і КУпАП, а також усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення питання накладення на особу адміністративного стягнення, гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не поширюються, оскільки прогалини у законодавстві України про адміністративні правопорушення у цій сфері немає, і про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання мова не йде, що у свою чергу не надає можливості застосувати аналогію закону, як просить захисник у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко визначено, що на осіб, які дане правопорушення вчинили, накладається штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а санкція ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачає такі види адміністративного стягнення, як штраф у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозніше правопорушення з числа вчинених.

За встановлених обставин винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, стягнення на останнього було вірно накладено суддею з врахуванням діючого законодавства, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, і таке стягнення є безальтернативним.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого суддею суду першої інстанції рішення апелянтом не наведено і таких обставин під час апеляційного перегляду вказаної справи апеляційним судом встановлено не було.

Таким чином, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення судді суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника- без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Жалковському В.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді Краснопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року.

Постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП з накладенням адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.