Справа № 138/420/24
Провадження № 33/801/316/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ясінський Ю. А.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 адвоката Гримайло К. Л. на постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 04 лютого 2024 року об 01 год 46 хв. по просп. Героїв, 60 у м. Могилів-Подільському Вінницької області він керував транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода та мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Захисниця ОСОБА_1 адвокат Гримайло К. Л. подала апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просила скасувати постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зміст діяння, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає змісту частини першої статті 130 КУПАП, зокрема невірним є зазначення, що ОСОБА_1 керував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тому що відповідальність передбачено зокрема за «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння». Крім того зазначення в протоколі «від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законодавством порядку відмовився» також не відповідає змісту частини першої статті 130 КУПАП, оскільки відповідальність передбачено, зокрема за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння». Зазначала, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, відеозаписи безпосередньої відмови від проходження такого огляду не містять. Долученні до матеріалів справи відеозаписи в порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 лютого 2018 року № 1026, є небезперервними та неповними, а також не засвідчені електронним цифровим підписом, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі. Акт огляду на стан сп`яніння складений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 396628 від 04 лютого 2024 року 04 лютого 2024 року об 01 год 46 хв. по просп. Героїв, 60 у м. Могилів-Подільський Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода та мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (пункт 7 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. При цьому така відмова утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Відтак законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм пункту 2.5 ПДР України.

Працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода та мова), в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З наявних в матеріалах справи відеозаписах випливає очевидний висновок, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на уникнення проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Зокрема на відеозаписах зафіксовано, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, роз`яснював наслідки відмови від проходження огляду, на що ОСОБА_1 протягом тривалого часу спілкування з поліцейськими так і не погодився продувати газоаналізатор «Драгер», або проїхати до закладу охорони здоров`я.

Дії водія ОСОБА_1 правильно кваліфіковані поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, та саме з підстав відмови від такого огляду на нього складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується також направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 лютого 2024 року, з якого видно, що у результаті огляду, проведеного поліцейськими, у ОСОБА_1 виявленні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нечітка хода, та відповідно до якого він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис є доказами у справі про адміністративне правопорушення та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд правильно взяв їх до уваги. Апеляційний суд не бачить підстав не довіряти вищезазначеним доказам, оскільки вони не спростовані матеріалами справи, в тому числі і доводами апеляційної скарги.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги адвоката Гримайло К. Л. про те, що відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції, які відносяться до категорії електронних доказів, повинні бути засвідчені електронним цифровим підписом, тому що провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється за правилами, визначеними законодавством України про адміністративні правопорушення, які безпосередньо не містить поняття електронних доказів та вимог до них.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис и, які надано до суду, є небезперервними та неповними, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі, тому що КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути наданий до суду як доказ у справі про адміністративне правопорушення, а для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Відповідно до наданих відеозаписів, на них відображено події і обставини, що мали місце 04 лютого 2024 року, зокрема момент зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , спілкування поліцейських з водієм на місці події, вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я та складення протоколу про адміністративне правопорушення.

На спростування доводів апеляційної скарги щодо складання акту огляду на стан сп`яніння з порушенням вимог Інструкції № 1452/735 апеляційний суд зазначає, що розділом ІІ Інструкції передбачено, що акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому обов`язку на складання такого акту у працівників поліції не було. Акт огляду не є доказом вчинення правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 , а долучення цього акту до протоколу вказує лише на те, що останньому пропонувалося пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного пристрою, від якого він відмовився.

Будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, як про це зазначається в апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

Інші доводи, на які посилається заявниця, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів, досліджених та оцінених судом першої інстанції, не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 адвоката Гримайло К. Л. залишити без задоволення, а постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк