Справа № 748/760/24 Головуючий у 1 інстанції Хоменко Л. В.
Провадження № 33/4823/374/24
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю особи, що притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працююча ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 11 лютого 2024 року ОСОБА_1 близько 08 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_3 , а саме виражалась нецензурною лайкою та вдарила його по руці, внаслідок чого була завдана шкода психологічного та фізичного характеру.

Крім того, 11 лютого 2024 року ОСОБА_1 близько 08 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , а саме виражалась нецензурною лайкою та вдарила її по руці та нозі, внаслідок чого була завдана останній шкода психологічного та фізичного характеру.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутності в її діях складу даного адміністративного правопорушення. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які б вказували на умисне скоєння нею домашнього насильства. Окрім цього, апелянт вважає, що пояснення потерпілих, що містяться в матеріалах справи є неналежними доказами, оскільки останніх не було допитано в судовому засіданні суду першої інстанції.

Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки вважає пропущеним його з поважних на те причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити апелянту строк на звернення до суду.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми.

Згідно пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як слідує з матеріалів справи, 11.02.2024 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №953115, згідно якого 11 лютого 2024 року, близько 08 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вона вчинила домашнє насильство відносно свої матері ОСОБА_4 , а саме виражалась нецензурною лайкою та вдарила її по руці та нозі, внаслідок чого була завдана останній шкода психологічного та фізичного характеру (а.с.11).

Також, 11.02.2024 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №953116, згідно якого 11 лютого 2024 року, близько 08 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вона вчинила домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_3 , а саме виражалась нецензурною лайкою та вдарила його по руці, внаслідок чого була завдана шкода психологічного та фізичного характеру (а.с.3).

Отже, дані протоколи про адміністративні правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Твердження апелянта про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП також спростовуються письмовими поясненнями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , де останні зазначили про обставини, які мали місце 11.02.2024 року, за яких їх донька - ОСОБА_1 вчинила по відношенню до них домашнє насильство.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколів щодо неї, ОСОБА_1 не зазначала, із заявами про неправильність дій чи порушення її процесуальних прав та складання протоколів до компетентних органів не зверталась і матеріали справи таких не містять.

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість особи, яка склала протоколи про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 у результатах розгляду справи або притягненні останньої до адміністративної відповідальності.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта, що місцевий суд не допитав потерпілих, так як вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього допиту в судовому засіданні потерпілих, для прийняття рішення достатньо дослідження письмових їх пояснень.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки вона вчинила домашнє насильство по відношенню до своїх батьків, внаслідок чого була завдана останнім шкода психологічного та фізичного характеру.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останньої слід розцінювати, як намагання уникнути нею установленої Законом відповідальності за скоєне.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, її особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач