Справа № 577/1650/24
Провадження № 3/577/508/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2024 р. м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Кравченко В.О., за участю адвоката Іванцова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотопі адміністративну справу, яка надійшла від Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінабад, Таджикистана, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, освіта вища, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 656386 від 23.03.2024 року ОСОБА_2 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин.

23.03.2024 року о 20 год. 07 хв. в м. Конотоп по проспекту Миру водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено під час відповідного огляду за допомогою алкотестора «Драгер», результат 1,21 % промілі, чим порушив п.2.9а ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_2 , не спростовуючи факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, пояснив, що його дії були вимушені, оскільки в око доньки попало інородне тіло, а швидка допомога відмовилась приїздити на виклик. У зв`язку з цим, рятуючи здоров`є дитини, сів за кермо автомобіля і повіз до лікарні, де донька була оглянута черговим лікарем, а медична сестра здійснила певні маніпуляції очищення ока. Про дані обставини повідомляв працівникам поліції, але останні не захотіли нічого слухати. Додав, що це був вихідний день і він дійсно в обід випив трохи спиртного, оскільки не збирався керувати автомобілем. А подія з дитиною відбулась у вечері, десь біля 18:00 год. Жоден із сусідів по вулиці не захотів везти дитину до лікарні, у зв`язку з чим навіть виникли сварки.

Адвокат Іванцов А.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі внаслідок дії ОСОБА_2 в стані крайньої необхідності, пов`язаної з врятуванням здоров`я дитини, що виключає адміністративну відповідальність.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , його адвоката Іванцова А.В., пояснення свідків лікаря-хірурга ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_4 , дослідивши представлені докази суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами п. 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

В ході дослідженого в якості доказу відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що відразу після зупинки автомобіля ОСОБА_1 пояснював керування транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв екстреною необхідністю надати його малолітній донькі медичної допомоги в умовах лікарні, стверджував, що викликав швидку допомогу, але йому було відмовлено.

Допитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_1 , пояснила, що 23.03.2024 року у вечірній час гуляла із сестрою біля смітника. Того дня був сильний вітер і до її ока щось потрапило, у зв`язку з чим око розпухло, почервоніло, стали текти сльози, одразу погіршився зір. Батько почав телефонувати до швидкої допомоги, але йому було відмовлено. Тоді батько звернувся за допомогою до сусідів, однак ніхто не захотів їхати до лікарні. Після цього тато посадив її до машини і повіз до медичного закладу самостійно. Черговий лікарь оглянув, а медична сестра дістала у неї з ока інородне тіло та провела лікувальні заходи. Наступного дня їй вже стало краще і зір поновився.

Допитаний лікар-хірург ОСОБА_3 повідомила, що 23.03.2024 року була черговим лікарем по Конотопській ЦРЛ. Того дня, десь під вечір, ОСОБА_1 привіз до лікарні неповнолітню доньку, яка скаржилась на біль у правому оці і погіршення зору. При цьому дитина пояснила, що в око, яке дійсно мало почервоніння та сльозилося, щось попало. Оглянувши, нею було прийнято рішення про направлення дитини до офтамологічного відділення, де останній надали необхідну допомогу.

Із представлених стороною захисту доказів видно, що 23.03.2024 року о 18:33, 18:42, 18:46 год. оперативно-диспетчерською службою КНП СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» були здійснені прийоми викликів від ОСОБА_1 до його доньки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Виїзд бригади екстреної (швидкої) допомоги до ОСОБА_4 не здійснювався, оскільки її стан не належав до категорії критичних або екстрених звернень.

Саме на необхідність надання невідкладної допомоги малолітній донькі, усвідомлюючи можливість настання негативних наслідків у випадку несвоєчасної медичної допомоги, посилався ОСОБА_1 під час свого спілкування з працівниками поліції.

Аналізуючи наведені обставини та твердження правопорушника щодо наявності крайньої необхідності, суд виходить з того, що за ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Під час розгляду справи, суд має дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення скоєно в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди здоров`ю власної малолітньої дитини, яка в силу свого віку та стану здоров`я потребувала невідкладної медичної допомоги, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України, з огляду на виявлений у нього стан алкогольного сп`яніння, про перебування в якому, як і про стан крайньої необхідності він повідомив відразу після зупинки поліцейських.

Суд також враховує ту обставину, що внаслідок ситуації, яка склалася, ОСОБА_1 був позбавлений можливості залучити іншого водія чи отримати медичні послуги швидкої допомоги.

За таких обставин слід констатувати, що водій ОСОБА_4 вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП в стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключає провадження в справі.

Керуючись: ст.ст. 18, 130, 247 ч.1 п.1, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: В. О. Кравченко