ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Воробець А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 березня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 03.03.2024 року о 01 год. 12 хв. в м. Чернівці по вул. Руська, 244, керував автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Водію ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак останній відмовився. Також, водій відмовився проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння. Тим самим, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Адвокат Воробець А.В. в інтересах ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі вважає, що постанова районного суду є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої

Єдиний унікальний №725/1821/24 Головуючий у І інстанції: Іщенко І.В.

Провадження №33/822/252/24 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

інстанції розглядаючи справу та приймаючи рішення по справі проігнорував основні твердження та докази щодо невинуватості його підзахисного, а тому дана постанова є такою, що підлягає скасуванню.

Сторона захисту звертає увагу на відеозаписи, з яких вбачається, що поліцейськими названо тільки дві ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови.

Щодо запаху алкоголю з порожнини рота, то поліцейська була не впевненою в тому, чи вона відчула запах алкоголю, чи це був запах парфумів. Вказане випливає з перепитувань поліцейської у його підзахисного щодо запаху, який вона відчула, що в свою чергу і свідчить про сумнівність та непереконливість останньої у вказаному, а відтак указане піддає сумніву як наявність самого факту такої ознаки, так і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Щодо наявності такої ознаки алкогольного сп`яніння як порушення мови, то ця ознака повністю спростовується відеозаписом та не витримує жодної критики, оскільки на відеозаписах ОСОБА_1 чітко висловлює свої думки, виражаючись чіткими словами та змістовними реченнями. Його мова чітка та повністю зрозуміла.

У зв`язку з викладеними вище обставинами, вважає, що пропозиція огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі є безпідставною, оскільки не існувало для цього причин, а саме не існувало ознак алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Тільки в разі, коли водій отримав дане направлення та відмовляється від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський матиме право скласти протокол про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Проте, з відеозапису вбачається, що направлення до закладу охорони здоров`я до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не отримував, а відтак останній не відмовлявся від проходження такого огляду, оскільки не отримав належної тобто письмової пропозиції на проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому лікарському закладі.

Вказане вище спростовує факт відмови ОСОБА_1 як такої, а також ставить під сумнів законність складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що в матеріалах справи є ряд недоведених та таких, що не взято до уваги судом обставин, які мають значення для справи, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов поспішних висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить скасувати постанову районного суду відносно його підзахисного та закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, проте надіслав клопотання про розгляд справи в його відсутність. Його захисник адвокат Воробець А.В. не заперечував проти слухання справи у відсутність правопорушника.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Воробець А.В. та вислухавши його доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч доводам апелянта, таких вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №631499 від 03.03.2024 складеного о 02 год. 15 хв., яким встановлено, що 03 березня 2024 о 01 год. 12 хв. в м. Чернівці, вул. Руська, 244, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Водію ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, нащо останній відмовився., також відмовився останній проїхати в медичний заклад для проходження огляду, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених в протоколі підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, такі як запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови, однак останній відмовився від проведення огляду на місці за допомогою Alcotest 7510 ARLM 0432.

Крім того, в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ЧОНД від 03.03.2024 складене о 01 год. 15 хв. та встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, проїхати в медичний заклад відмовився (а.с.4).

А тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі не відповідає матеріалам справи та спростовується вищевикладеним.

Що стосується доводів сторони захисту про не вручення ОСОБА_1 письмового направлення на медичний огляд в закладі охорони здоров`я, то такі є безпідставним, так як ст. 266 КУпАП та Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.20008р. №1103, не містить обов`язку вручення такого направлення, водію, який направляється на такий огляд.

Окрім того, обставини зазначені в протоколі, повністю узгоджуються із відеозаписами із нагрудної камери працівників поліції (№475519, №476582), на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 03.03.2024 р. за участю ОСОБА_1 та підтверджено, що останній у встановленому законом порядку чітко відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у вставленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відеозапис має достатньо високу інформативність, фіксує повні і реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи.

Досліджений відеозапис повністю узгоджується з відомостями, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а тому визнається належним і допустимим доказом.

Інші посилання в апеляційній скарзі мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі. Окрім цього, ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а не виявлений у нього стан сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п.58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На думку суду, вищевказані докази є належними, допустимими та достовірними й не викликають сумнівів. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом спростувати викладену у протоколі про адміністративне правопорушення інформацію, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не наводив обставин, які б безумовно перешкоджали йому виконати обов`язок, покладений на нього, як на водія п.2.5 ПДР України.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

У своїй апеляційній скарзі адвокат Воробець А.В. посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не тягнуть за собою недопустимість доказів та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР.

Таким чином, аналіз наданих доказів у своїй сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, а отже в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Воробець А.В. - залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська