ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/88/24 Номер провадження 33/814/501/24Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 січня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно постанови судді, 21 жовтня 2023 року, близько 14:00 год. ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 повторно впродовж року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері, а саме виражався нецензурною лайкою в її адресу, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру , відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а справу передати на новий розгляд.

В апеляційній скарзі вказує, що він не був належним чином повідомлений про час, дату місце розгляду справи, що порушує його конституційне право на справедливий розгляд справи.

Також зазначав, що просив суд першої інстанції перенести розгляд справи задля того, щоб знайти собі захисника, однак судом було визначено короткий проміжок часу, протягом якого йому не вдалося знайти адвоката, чим порушено його право на захист.

Одночасно, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувся без його участі, а копію постанови суду від 18.01.24 ОСОБА_1 отримав 23.01.2024, що підтверджується розпискою, котра наявна у матеріалах справи, після чого була подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся без участі правопорушника. Матеріали справи містять розписку, щодо отримання ОСОБА_1 копії постанови від 18.01.2024, де особисто ним зроблений підпис про отримання. В подальшому, 30.01.2024 до місцевого суду була подана апеляційна скарга.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження як пропущеного з поважних причин.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінюючи викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Вищезазначені вимоги закону дотримано судом першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від 20 до 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від 40до 60 годин, або адміністративний арешт на строк до 15 діб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.2 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство повторно протягом року.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли повторні протягом року діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, тобто при обов`язковому доведенні причинно-наслідкового зв`язку між ними .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №969242 від 21 жовтня 2023 року, близько 14:00 год. ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 висловлював образи, а саме виражався нецензурною лайкою в сторону своєї матері ОСОБА_2 , яка проживає разом із ним.

Також працівниками поліції було складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

З рапорту працівника поліції ВП №4 вбачається, що 21.10.2023 о 14:21 год. надійшло повідомлення зі служби 102, що о 14:20: год. в АДРЕСА_1 , син чинить домашнє насильство . Заявником є мати ОСОБА_2 .

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_2 , остання проживає разом із сином та чоловіком. 21.10.2023її син повернувся до місця проживання в нетверезому стані та при зустрічі почав висловлюватися нецензурною та брутальною лайкою. Фізичної сили син не застосовував. З приводу даної скарги вона звернулася на лінію 102, після чого син пішов з місця проживання.

З пояснень свідка ОСОБА_3 , останній проживає разом з дружиною та своїм сином ОСОБА_1 21.10.2023. близько 14 год. стався конфлікт між сином та його дружиною через те, що син постійно вживає спиртні напої. В ході конфлікту син виражався нецензурною лайкою на мати та після того як дружина не витримала та вдарила сина по руці дошкою, син покинув квартиру.

В своїх поясненнях правопорушник ОСОБА_1 повідомляє, що 21.10.2023 він перебував спільно з батьками за адресою свого місця проживання. При цьому він перебував в нетверезому стані, попередньо випивши 1 літр алкогольного напою. Між ним та матір`ю виник словесний конфлікт, під час якого мати висловлювала образи в його сторону, на що він у відповідь також висловлював образи не застосовуючи фізичну силу. Після цього, мати, тримаючи в руці дерев`яну дошку, завдала йому удар, який прийшовся по правій та лівій руці.

Таким чином, обставини встановлені в протоколі про адмінправопорушення, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, в сукупності з наданими поясненнями та іншими зібраними по справі доказами доводять факт вчинення домашнього насильства відносно матері у формі психологічного насилля через нецензурну лайку та образи.

Доводи апелянта не спростовують висновків місцевого суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та фактично зводяться до незгоди щодо здійсненого судом першої інстанції розгляду справи без його участі, що на думку останнього позбавило його права на захист.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що розгляд справи за ст. 173-2 КУпАП, не передбачає обов`язкову присутність особи яка притягається до відповідальності, при розгляді справ вказаної категорії, у відповідності до ст. 268 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, натомість як він, так і його захисник подавали клопотання про відкладення розгляду справи.

Допитаний в апеляційній інстанції ОСОБА_1 фактично свою вину визнав та пояснив, що на ґрунті вживання ним алкогольних напоїв у нього з батьками постійно виникають сварки. Він дійсно бажає звільнитись від алкогольної залежності, для цього відвідує лікаря, шукає роботу та планує облаштувати своє особисте життя.

Не заперечує, що під час сварок з батьками він застосовує нецензурну лексику та ображає матір, у зв`язку з чим просить в неї пробачення.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, її особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення щодо особи похилого віку, повторно.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 січня 2024 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанови судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна