ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2024 р. Справа № 596/161/24

Провадження № 3/596/223/2024

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Митражик Е.М., при секретарі Кузик М.Я., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського РВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючої, за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.01.2024 року близько 20:00 год. за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 р.н., під час якого виражалася в його сторону нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи. Згідно вимог ст.268 КУпАП її неявка не є перешкодою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»(далі-Закону) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону, психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Факт вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, стверджується: даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №065031 від 04.01.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 04.01.2024 року; рапортом інспектора сектору інформаційної підтримки відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Степан У.О. від 19.01.2024 року; дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудної камери поліцейського; поясненнями, заслуханими в судовому засіданні ОСОБА_2 , який повідомив, що дійсно 04.01.2024 року він викликав зателефонував на 102 оскільки його матір обзивала та погрожувала йому.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

На підставі наведеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, яка згідно вказаних даних в протоколі про адміністративне правопорушення вперше притягується до адміністративної відповідальності, що дане правопорушення не потягло серйозних наслідків та за своїм характером і ступенем суспільної небезпечності є малозначним, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.22,ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлений 29 квітня 2024 року.

Суддя Елла Митражик