Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №760/4565/22

провадження №33/824/1352/2024

21 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю представника Київської митниці Держмитслужби Юрківа Володимира Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу відносно ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), телефон НОМЕР_1 ), за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України,

за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби, поданою представником Сакун Мариною Олександрівною ,на постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 30 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України, закрито у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0943/10000/22 від 17 лютого 2022 року товари повернуті власнику.

Відповідно до протоколу №0943/10000/22 про порушення митних правил від 17.02.2022, вбачається, що 10.02.2022 в зону діяльності Київської митниці до відділу ВМО №2 митного поста "Спеціалізований" м. Білогородка, вул. Компресорна 3, надійшло міжнародне експрес-відправлення (далі - МЕВ), за міжнародним транспортним документом від 31.01.2022 року №8992NPG та інвойсом від 31.01.2022 року №8992NPG на адресу гр. ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , телефон НОМЕР_2 .

Згідно інформації зазначеної в міжнародному транспортному документі від 31.01.2022 року №8992NPG та інвойсом від 31.01.2022 року №8992NPG, МЕВ надійшло від відправника міжнародного експрес відправлення гр. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ) та згідно переліку вмістом відправлення зазначено: «Наt» (капелюх) в кількості 1 штука, загальною вартістю 15 GBP.

Однак, при митному огляді МЕВ 14.02.2022 встановлено, що вміст МЕВ 31.01.2022 року №8992NPG та інвойсом від 31.01.2022 року №8992NPG являє собою: куртку жіночу з текстильних матеріалів з маркуванням DIESEL W ANAIS-EMB Jacket A04847 OLAZX без ознак використання - 1 шт.

Митний орган зазначив, що інформація про найменування та вартість не відповідає міжнародному транспортному документу від 31.01.2022 року №8992NPG та інвойсом від 31.01.2022 року №8992NPG.

На переконання митного органу, гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей (найменування, кількість та вартість) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

На підставі ст. 511 Митного кодексу України за протоколом №1300/10000/22 вилучено товари - безпосередні предмети порушення митних правил, а саме куртку жіночу з текстильних матеріалів з маркуванням DIESEL W ANAIS-EMB Jacket A04847 OLAZX без ознак використання, 1 шт., вартістю 7500 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Київської митниці Сакун М.О. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у порушенні митних правил, передбачених ч.2 ст. 471 Митного кодексу України, та накласти на нього штраф в розмірі 30% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 2 250,00 гривень.

На обґрунтування апеляційної скарги представник митниці зазначає, що враховуючи те, що прийняті зміни до законодавства пом`якшують відповідальність особи, тому відповідальність, передбачена ст.472 Митного кодексу України, може застосовуватись і до правопорушень, що були вчинені до моменту набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до МК України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил».

На думку митниці, суд, встановивши наявність протиправної дії особи у вигляді недекларування товарів за встановленим порядком повинен був застосувати санкцію ч.2 ст.471 Митного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Київської митниці, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 про порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 472 Митного кодексу України на момент складення протоколу визначала склад адміністративного правопорушення як такий, що полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16 лютого 2022 року, що набрав чинності 16 червня 2022 року, в абзац 1 частини 1 статті 472 Митного кодексу України внесено зміни, згідно з якими вказано: «слова «Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення» замінити словами «Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення».

Згідно з ч. 1 ст. 3 Митного кодексу України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

У частині 3 цієї статті визначено, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто, їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 справа № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п.3.1 п.3), а у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п.5.4 п.5).

Разом з тим, у редакцію ст. 472 МК України, що набрала чинності, внесені зміни стосовно суб`єктного складу правопорушення.

У новій редакції ст. 472 МК України громадянин не є суб`єктом даного правопорушення, тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 3 МК України та ч. 2 ст. 8 КУпАП, чинна редакція ст. 472 Митного кодексу України має зворотну силу, а отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Посилання апелянта на те, що у даній ситуації, суд першої інстанції мав застосувати ч. 2 ст. 471 МК України, не може бути підставою для скасування законного судового рішення, оскільки за вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України протоколу складено не було, і, відповідно, підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною статтею у суду відсутні.

Відповідно до вимог КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону узгоджуються з правовою позицією, викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини «Малофеєв проти Росії», де зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принцип рівності сторін процесу.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнень, передбачених санкціями статей КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ч.2 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, кваліфікувати дії особи, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки в такому разі перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги представника митниці щодо необхідності застосування санкції ч.2 ст.471 Митного кодексу України, хоча протокол про адміністративне правопорушення складений за ст.472 Митного кодексу України, є необґрунтованими.

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Враховуючи все вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді цієї справи, судом першої інстанції було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи рішення у справі суд дійшов правильного висновку про закриття провадження, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни в ході апеляційного перегляду справи не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці, подану представником Сакун Мариною Олександрівною , залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 30 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна