Єдиний унікальний номер 205/2265/24
Номер провадження3/205/1293/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 3/205/1293/24 Справа № 205/2265/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Калініченко Г. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: неможливо однозначно ідентифікувати особу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

захисника Мороза К. Т.

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2023 року о 12 годині 42 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Авео, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Миколи Хвильового, в районі будинку 24 в м. Дніпро в стані наркотичного сп`яніння. Відповідно висновку лікарня №6274 від 28.01.2024 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 до суду не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Захисник зазначив, що ОСОБА_1 не заперечував проти розгляду справи у його відсутність, що не перешкоджає проведенню судового розгляду у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Захисник Мороз К. Т. заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування свого клопотання захисник послався на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того факту, що ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле, реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Також посилається й на те, що працівники поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки як слідує зі змісту протоколу правопорушення, яке ставиться йому в провину було вчинено 14 грудня 2023 року, а притягнуто його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП лише 31.12.2023, що, на думку захисника, свідчить про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Одночасно з цим вказує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була незаконною, оскільки будь-якої інформації про причетність останнього до вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, як про це зазначено в рапорті поліцейського, матеріали справи не містять, а відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не є безперервним. Разом з цим, зазначає, що будь-яких ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було та працівниками поліції не перевірялись.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його складено поза межами 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, що вказує на недопустимість протоколу, як доказу у справі. Крім цього, ОСОБА_1 не було повідомлено про дату, час та місце складення протоколу, що є порушенням його права на захист, а оформлення висновку лікаря відбувалось за відсутності ОСОБА_1 , що також, на думку захисника, вказує на його недопустимість.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи захисника, вислухавши думку учасників розгляду справи, доходить наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №692221 від 16.02.2024, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом працівників поліції від 16.02.2024, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано факт проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 ; висновком лікаря №6274, відповідно до якого ОСОБА_1 14.12.2023 перебував у стані наркотичного сп`яніння; копією постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд доходить висновку про їх належність, допустимість та достовірність, а їх кількість та взаємоузгодженість достатніми для встановлення порушення в діях водія ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України та його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, вчинене повторно, протягом року.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищезазначене, суд вважає встановленим і доведеним той факт, що своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, а саме керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи доводи захисника ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Доводи захисника про відсутність факту керування транспортним засобом у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час є суперечливими та такими, що спростовуються зібраними у справі доказами.

Так, з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції видно, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на узбіччі вул. Миколи Хвильового, біля будинку №24, де знаходився в автомобілі з увімкненим аварійним сигналом. При цьому, в ході спілкування сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, не вказував на те, що перебував на узбіччі в нерухомому стані, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

В той же час, зазначені доводи захисника також є й суперечливими, оскільки захисник в своєму клопотанні, зазначаючи, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, вказував на те, що зупинка його транспортного засобу була незаконною, що також підтверджує й той факт, що ОСОБА_1 у вказані в протоколі дату та час дійсно керував автомобілем Шевроле, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину.

Щодо доводів захисника про безпідставну зупинку транспортного засобу, суд вважає їх неприйнятними, оскільки, як слідує з рапорту працівників поліції, ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», відповідно до якої, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. При цьому, положення вказаного Закону, як і норми КУпАП не вимагають від поліцейських долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення доказів наявності такої інформації.

В той же час, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 ЗУ Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

З огляду на наявні у працівників поліції повноваження, відсутність в матеріалах справи постанов або протоколів про вчинення інших адміністративних правопорушень стосовно ОСОБА_1 не свідчать про безпідставність зупинки транспортного засобу під його керуванням, оскільки, здійснюючи свої превентивні повноваження, працівники поліції наділені правом зупиняти транспортні засоби, в тому числі, якщо є інформація (орієнтування) яке свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, а тому така зупинка здійснюється виключно з метою перевірки інформації, без провадження адміністративної процедури, яка має наслідком складання постанови або протоколу. Крім того, працівник поліції у разі розгляду справи про адміністративне правопорушення не обмежений застосувати до водія положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, що також не передбачає складення будь-яких процесуальних документів, у зв`язку з чим суд не вбачає порушень з боку працівників поліції у даному випадку.

Не погоджується суд й з доводами клопотання захисника щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції виявлення таких ознак є виключною компетенцією поліцейських.

Щодо посилань захисника на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, суд зазначає, що працівниками поліції не здійснювалось провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке полягало у розгляді справи, який, у даному випадку, здійснюється судом, а поліцейські лише збирали докази у справі та фіксували вчинення адміністративного правопорушення, що жодним чином не впливає на обсяг прав та обов`язків ОСОБА_1 , який реалізував свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи судом, а тому такі доводи захисника є неприйнятними.

Перевіряючи доводи захисника щодо безпідставності складення протоколу про адміністративне правопорушення саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд зазначає таке.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

На відміну від положень частини 3 статті 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню…, положення ч. 2 ст. 130 КУпАП не визначає необхідність встановлення провини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності постановою суду, а, як слідує з логічного тлумачення вказаного положення Закону, передбачає відповідальність саме за вчинення протягом року будь-якого з правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 01 листопада 2023 року вже зупинявся працівниками поліції, як особа, яка керувала транспортними засобами з явними ознаками наркотичного сп`яніння та стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який, в подальшому, було розглянуто судом та 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення.

Відтак, станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 16 лютого 2024 року, у працівників поліції було достатньо відомостей про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що було підставою для складання стосовно нього протоколу саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому, на переконання суду, доводи захисника в цій частині ґрунтуються на власному, хибному тлумаченні положень КУпАП, а тому є безпідставними.

Щодо доводів про порушення часу складення протоколу, передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Складення протоколу з порушенням процесуальних строків само по собі не може виключати склад адміністративного правопорушення, а стосується питання його допустимості, як доказу, тобто його оформлення (збирання доказу) відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом положень ст. 254 КУпАП, строк для складання адміністративного протоколу починає свій відлік після того, як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи винуватості у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій та отримання доказів.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 14.12.2023 був доставлений до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду, який потребував лабораторних досліджень, що потребувало певного часу. Відповідно до висновку медичного огляду ОСОБА_1 остаточний діагноз встановлений 28.01.2024.

Дату коли саме УПП в Дніпропетровській області отримало зазначений вище медичний висновок, матеріали справи не містять, оскільки відсутній відповідний супровідний лист з відміткою про отримання. Після отримання вказаного медичного висновку ОСОБА_1 запрошувався на 16.02.2023 для дачі пояснень та складення протоколу про адміністративне правопорушення, у вказаний день не з`явився та протокол був складено за його відсутності.

Отже, очевидно, що для проведення лабораторних досліджень для встановлення остаточного діагнозу та скерування матеріалу до патрульної поліції для складання протоколу потрібен певний час і тільки після отриманням посадовою особою, уповноваженої складати протокол достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також вжиття заходів для виклику особи для надання пояснень, такий протокол стосовно ОСОБА_1 був складений.

Інше тлумачення процесуальних строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 254 КУпАП унеможливило б досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема охорона прав і свобод громадян, власності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

З цих саме підстав, оскільки відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, суд не знаходить підстав визнавати висновок лікаря недопустимим доказом.

Під час дослідження матеріалів справи, судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, які мали б наслідок закриття провадження у справі.

Підсумовуючи зазначене, суд вважає що захисником не наведено будь-яких доводів або доказів, які б спростовували наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.9а ПДР України та його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При вирішення питання про вид та розмір адміністративного стягнення, суд, враховує положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, відповідно до яких, судом враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевказане, а також ту обставину, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності суд доходить висновку, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та оплатним вилученням транспортного засобу відповідатиме характеру вчиненого адміністративного правопорушення та особі правопорушника і буде достатнім задля виконання його мети.

Крім цього, суд враховує й положення ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному ЗУ Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки з оплатним вилучення транспортного засобу автомобіля Шевроле Авео, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Г. П. Калініченко