Провадження № 33/811/258/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю секретаря Дяків А.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Чехова Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Чехова Дениса Анатолійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 536 грн 80 коп.

Згідно з постановою судді, 25 листопада 2023 року о 21 год. 52 хв. за адресою: м. Львів, вул. Франка, 15, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Carina» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Чехов Денис Анатолійович в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що фізіологічна неможливість здати сечу на дослідження не може бути розцінена як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, за відсутності можливості взяти зразки інших біологічних середовищ: крові, слини, змиви з поверхні губ, обличчя та рук. Окрім цього, відсутність з боку водія обґрунтування або незрозумілого обґрунтування причини неможливості надати сечу, при наявності інших альтернатив видів зразків біологічного середовища, не може розцінюватись як пасивна відмова від проходження медичного огляду.

Зазначає, що ОСОБА_1 повідомив лікарю, що не може здати сечу, проте лікар до моменту закінчення медичного огляду жодного разу не запропонував йому надати інші зразки. На пропозицію ОСОБА_1 здати кров лікарі відповідали категоричною відмовою та повідомляли, що в разі ненадання сечі такі дії водія будуть розцінені, як відмова від проходження медичного огляду.

Висновки суду першої інстанції про пасивну форму поведінки ОСОБА_1 апелянт вважає недоведеними, оскільки він не ігнорував вимоги працівників поліції, виконував їхні вказівки чітко та беззастережно, зокрема під час проходження медичного огляду. Жодних дій чи заперечень, які б свідчили про категоричну відмову від проходження огляду, водій не вчиняв.

Звертає увагу, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння 25.11.2023 о 21:56, а о 22:52 прибули до будівлі медичного закладу. Натомість медичний огляд було розпочато о 00:04, тобто з порушенням двогодинного терміну, необхідного для проходження медичного огляду.

Стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутні умисне, свідоме і категоричне небажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, неможливість надати на дослідження сечу була викликана його фізіологічною неможливістю, про що було повідомлено працівника поліції. За відсутності пропозицій з боку медичних працівників надати інші альтернативні види біологічного середовища, а також при категоричній відмові лікаря в здачі ОСОБА_1 крові на аналіз, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , захисник Чехолв Д.А.. який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відео конференції, апеляційну скаргу підримали, просили її задоволити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Чехова Д.А. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 25 листопада 2023 року о 21 год. 52 хв. за адресою: м. Львів, вул. Франка, 15, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Carina», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 3, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція), ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), тобто порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 12 даної Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції, після виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, доставили ОСОБА_1 до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» для проведення огляду.

У цьому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 4), виданим лікарем КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень».

При цьому доводи апелянта в частині того, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак не зміг здати на аналіз сечу, при цьому у медичному закладі в останнього відмовилися брати на аналіз зразки іншого біологічного середовища, зокрема крові, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 10, 12 розділу Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Поряд з тим, у вказаній Інструкції не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати, зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у цьому закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.

Крім того, відповідно до вимог п. 13 розділу ІІІ зазначеної Інструкції для дослідження біологічного середовища кров використовується лише у тих випадках, коли в особи неможливо взяти інші зразки біологічного середовища, наприклад, якщо водій внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснили, що для проведення швидкого експрес-тесту на стан наркотичного сп`яніння необхідно здати сечу, на що останній погодився. Однак в подальшому здати таке не зміг, при цьому зазначаючи, що треба ще трохи зачекати.

Як слідує з наявних матеріалів справи, факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції було виявлено о 21 год. 52 хв. 25 листопада 2023 року. З відеозапису з камер спостереження патрульних видно, що в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_1 доставили о 22:25 год. Однак, станом на 00 год. 04 хв. необхідне біологічне середовище ОСОБА_1 так і не здав, що було розцінено лікарем як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, адже відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Оскільки з моменту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та виявлення в останнього ознак наркотичного сп`яніння до моменту, коли він мав здати необхідне біологічне середовище, минуло відведені законодавцем дві години, а тому його дії були розцінені лікарем, що мав провести освідування, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

З таким висновком лікаря погодився суддя суду першої інстанції, з ним також погоджується і апеляційний суд, розцінюючи дії ОСОБА_1 , який протягом відведеного часу не міг здати сечу для проведення необхідного дослідження, як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому доводи апелянта про фізичну неможливість здати вказане біологічне середовище не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з представленого суду відео, ОСОБА_1 не заявляв про неможливість здати сечу, а певний період часу нібито намагався її здати, тим самим вводячи в оману лікаря та поліцейських, які очікували завершення здачі освідуваною особою необхідного біологічного середовища для проходження огляду.

Не ґрунтується на матеріалах справи і покликання на те, що огляд на стан сп`яніння було здійснено після спливу двох годин оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду, а не керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, відтак здійснення фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду о 00 год. 04 хв. з подальшим складенням протоколу жодним чином не є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, як про це зазначає апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Чехова Дениса Анатолійовича в інтересах останнього без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк