Справа № 541/1217/24
Номер провадження3/541/498/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року . Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли із Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Веселе Поле, громадянки України, проживаючої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

29 березня 2024 року за результатами проведення фактичної перевірки ТОВ «Медична лабораторія», юридична адреса м.Київ, вул. Тургенєвська,52-58, встановлено, що ОСОБА_1 особа, що здійснила розрахунок, вчинила правопорушення встановленого порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а саме не забезпечила 21.03.2024 о 10 годині 52 хвилини встановлено непроведення розрахункової операції через РРО, чим порушено пп.1 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 року, в редакції Закону України від 01.06.2000 р. № 1776- ІІІ із змінами та доповненнями, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 на виклик суду не з`явилася, заяв, клопотань не надходило.

Враховуючи, що згідно ст.268 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.155-1 КУпАП, не відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, дана справа розглядається у відсутності останньої.

При цьому, суд керується рішеннями Європейського суду, в яких наголошується, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.155-1 КУпАП України настає у разі порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Об`єктом правопорушень, передбачених ч.1 ст. 155 -1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження № К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 Верховний Суд роз`яснив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, інкриміноване в протоколі ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.155-1 КУпАП, в протоколі не зазначено суть правопорушення, не зазначено, які саме товари чи послуги були реалізовані, також не вказано ким працює в даному товаристві та чи дійсно вона має право на проведення розрахункових операцій, крім того, в протоколі не зазначені свідки події, відсутні їх письмові пояснення.

В протоколі про адміністративне правопорушення №27/3 від 29.03.2024 року в графі «Другий примірник отримано» зазначено, що направлено поштою. В той же час , 29.03.2024 головними державними інспекторами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складено акт відмови від підписання (ознайомлення) протоколу про адміністративне правопорушення №155/16-31-07-05 згідно змісту якого медична сестра ОСОБА_1 відмовилася від підписання (ознайомленння) з протоколом про адміністративне правопорушення у зв`язку з неявкою.

Суддя звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відомостей щодо вручення другого екземпляру протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема його надіслання поштою (супровідного листа, поштової квитанції) суду не надано.

Крім того, згідно ч.4 ст.256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , відповідної відмітки про роз`яснення їй прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, у протоколі зроблено не було.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 155-1 ч. 1 КУпАП, оскільки його зміст не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, який є лише одним із доказів, відсутні відомості на підставі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення та винність особи, інших доказів немає, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 155-1 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження по вказаній справі слід закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 155-1, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ухвалив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова