П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 за 122-4 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №564632 від 27.03.2024 вбачається, що 25.03.2024 року о18 год. 55 хв. м. Ужгород вул. Легоцького, 66, гр. ОСОБА_2 23.08.1954 керуючи тз ЗАЗ DAEWOO LANOS н.з. НОМЕР_1 здійснюючи поворот п ліворуч не надав перевагу в русі ТЗ Mitsubishi н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням гр. ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками, після чого гр. ОСОБА_1 поїхав з місця ДТП, чим порушив п. 2,10 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом смс сповіщення (мобільний додаток Viber).

Окрім того, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розташована на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Матеріали справи місять клопотання ОСОБА_1 про направлення адміністративної справи стосовно нього ААД №564632 від 27.03.2024, за ст. 122-4 КУпАП, для розгляду за його місцем проживання, зазначає що проходить лікування за місцем проживання.

Відповідно до положень абз. 1,2 ст.276 КУпАП, що регулює питання щодо місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до ч. 1 статті 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом за місцем його вчинення.

Згідно ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 122-4 КУпАП, можуть розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення скоєно в за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальною відноситься до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Місцем проживання правопорушника у протоколі вказано АДРЕСА_1 .

Відповідно до змісту статті 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП», роз`яснено судам, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність, питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ. Суд не наділений правом визначати підсудність.

Окрім того, відповідно до ст.268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді даної категорії справ, з урахуванням положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою, приходжу до висновку, що дану справу слід розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Щодо посилання ОСОБА_1 у клопотанні про його перебування на лікуванні, то слід зазначити, що жодних доказів наведеному до такого листа не додано, як і не долучено доказів на підтвердження його місця проживання/перебування за вказаною ним адресою.

За наведених вище обстави, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про направлення матеріалів справи за місцем його проживання слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, посадовою особою при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед інших питань, вирішуються питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно матеріалів справи, протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП складеного відносно ОСОБА_1 , протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №034358 від 26.03.2024 року за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 (винуватця ДТП), схемою місця ДТП що до нього додана, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , вбачається, що 25.03.2024 року о18 год. 55 хв. м. Ужгород вул. Легоцького, 66, гр. ОСОБА_2 23.08.1954 керуючи тз ЗАЗ DAEWOO LANOS н.з. НОМЕР_1 здійснюючи поворот ліворуч не надав перевагу в русі ТЗ Mitsubishi н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням гр. ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками, після чого гр. ОСОБА_1 поїхав з місця ДТП, чим порушив п. 2,10 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 , вказує на те, що після ДТП, ніхто з учасників не скаржився на стан здоров`я, учасники події зупинились на місці пригоди, вийшли із машин, поспілкувались, водій автомобілю дейво визнав свою вину, і за спільною згодою відмовилися викликати поліцію. Так, ОСОБА_1 , зазначає що саме у зв`язку із зазначеним вони роз`їхалися.

Разом з тим, сам факт невизнання ОСОБА_1 вини, не свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення.

Вказані ним у письмових поясненнях обставини не підтверджуються дослідженими письмовими поясненнями ОСОБА_2 іншого учасника ДТП, в яких останній вказує на те, що ОСОБА_1 після того як відбулася ДТП, як інший учасник такої події поїхав з місця пригоди.

Згідно рапорту інспектора поліції Шакоянц Д.Г. прибувши на місце виклику було виявлено водія винуватця ОСОБА_2 , який допустив зіткнення з т.з. Пікап чорного кольору, імовірно д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч та після зіткнення місце події покинув. В т.з. винуватця була пасажирка ОСОБА_3 , яку госпіталізувала КШМД до Ужгородської ЖД лікарні, діагноз струс головного мозку, переломів немає.

Згідно листа заступника начальника управління поліції - начальника СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції Розмана І. адресованого начальнику УПП в Закарпатській області підполковнику поліції Найману В. у зв`язку з відсутністю у діях учасників ДТП, яка мала місце 25.03.2024 року близько 18:59 год. у м.Ужгороді по вул. Легоцького, 66 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, скеровано матеріали ДТП, зареєстрованої в ІТС ІПНП (ЖЄО) за №5175 від 25.03.2024 для притягнення учасників ДТП до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до вимог п.2,10 (а) уразі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 , не дотримався вказаних вимог ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ст.. 122-4 КУпАП.

Суд критично оцінює надані ним письмові пояснення, оскільки такі не узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При розгляді даної справи, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, приходжу до висновку, що такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України та ст.. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, покинув місце події, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП, суд вважає що його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді мінімального стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, згідно санкції вказаної статті, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст.. 23 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення.

Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, 245, 283-285, 287-291 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про направлення справи для розгляду за його місцем проживання, відмовити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції вказаної статті, в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. (три тисячі чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош