Єдиний унікальний номер судової справи 201/3070/24
Номер провадження 3/201/1693/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянина України, зі слів працюючого в торгівельному кіоскі «Bull Dog», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 березня 2024 року серія ВАД №383819, 04 березня 2024 року близько 20:30 год. Гр. ОСОБА_1 перебуваючи в магазині кіоску «Bull Dog» за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював торгівлю тютюновими виробами, а саме електронними сигаретами без марок акцизного збору, чим порушив правила торгівлі тютюновими виробами, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 156 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, посилаючись на те, що він не є директором торгівельного кіоску «Bull Dog» за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, буд. 37 та на підтвердження своїх доводів надав копію ліцензії на право Роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 2306473 від 14.11.2023 року.

Також просив звернути увагу на те, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ст. 156 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено «без марок акцизного збору», замість вірного зі змісту статті «без марок акцизного податку».

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до таких висновків, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях останнього, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Так, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 156 КУпАП, в якому зазначено, що останній перебуваючи в магазині кіоску «Bull Dog» за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював торгівлю тютюновими виробами, а саме електронними сигаретами без марок акцизного збору.

Між тим, частина 4 статті 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, а саме:

?роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку (ч.1 ст.156 КУпАП),

?торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом (ч.3 ст.156 КУпАП),

вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Отже, ОСОБА_1 інкримінується вчинення дій, які не є тими діяннями, які тягнуть за собою відповідальність ч. 1 ст. 156 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення при викладі його фактичних обставин вказано «без марок акцизного збору», замість вірного зі змісту статті «без марок акцизного податку».

Тим більше, у даному випадку, нормами КУпАП, визначений суб`єкт складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, а саме особа, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за дії передбачені частиною першою чи третьою цієї статті.

Сукупний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що при кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 156 КУпАП, обов`язковому доведенню підлягає те, що особа, щодо якої порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення, протягом року піддавалась адміністративному стягненню за дії передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, що в свою чергу, вказує на те, що одним з обов`язкових доказів, який повинен бути долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення даної категорії є щонайменше одна постанова про притягнення протягом року особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 чи ч. 3 ст. 156 КУпАП з накладенням відповідних адміністративних стягнень.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів притягнення ОСОБА_1 протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч. 1 чи ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Таким чином, висновок працівника поліції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, фактично зроблений на припущеннях.

Тим більше, при викладі у протоколі обставин інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення посадова особа не вказала на наявність цієї кваліфікуючої ознаки - вчинення правопорушення повторно протягом року.

Тож, формулювання суті адміністративного правопорушення не відповідає його правовій кваліфікації викладеній в КУпАП, зокрема, зазначення посадовою особою в протоколі такого формулювання інкримінованого діяння, яке не передбачає відповідальності за інкриміновані ОСОБА_1 діяння, є грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, висунутих до складання протоколу, що, у свою чергу, створює передумови до порушення права останньої здійснювати предметний захист.

При цьому, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення не має повноважень самостійно збирати докази на підтвердження обставин, викладених у протоколі, як і не має процесуальної можливості змінювати інкриміновану особою, уповноваженою на складання протоколу, кваліфікацію дій особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Отже, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД 383819 від 04 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 складений із недотриманням вимог ст. 256 КУпАП, що безумовно порушує право останнього на захист, а виходячи з саме такого викладу обставин правопорушення та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в яких відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 чи ч. 3 ст. 156 КУпАП, останній у розумінні ч. 4 ст. 156 КУпАП, не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 245, 251, 252, 280, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська