Справа № 346/774/23
Провадження № 33/4808/336/24
Категорія ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2024 року, якою

відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 березня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одної тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 травня 2023 року апеляційну скаргу захисника Гуцуляка О.І. в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду від 08 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишено без змін.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2024 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами, скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження по справі закрити.

Вважає, що є підстави для перегляду судом раніше постановленого рішення за нововиявленими обставинами, оскільки адміністративні правопорушення за своїм змістом та усталеною практикою ЄСПЛ прирівнюються до кримінальних правопорушень. Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності став результат проведеного на місці зупинки огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «DragerAlcotest». Зазначає, що до матеріалів справи долучена ксерокопія свідоцтва про повірку алкотестера не завірена у передбаченому законом порядку, а також відсутній сертифікат відповідності газоаналізатора «DragerAlcotest» серійний заводський номер ARHE-0365. Посилається на те, що з відповіді на адвокатський запит його захисника, який надійшов від компанії Saturn Data International 29 червня 2023 року, яка є уповноваженим представником (офіційним дистребютором) концерну Drager Safety AG & CO RGaF (Німеччина) в Україні з продажу приладів алконаркодіагностики та витратних матеріалів до них, вбачається, що газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихувальному повітрі є медичними виробами, їхнє ввезення на митну територію України, реалізація та застосування в Україні дозволяється тільки після їх державної реєстрації. Прилад DragerAlcotest 6820 серійний заводський № ARHE-0365 та принтер Drager Mobile Printer серійний заводський № ARCC-5447 офіційно в Україну не постачалися та офіційно в обіг як медичний виріб та законодавчо-регульований засіб вимірювальної техніки не вводилися та не мають права використовуватися на території України. Вважає, що його огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння поліцейським проведений без додержання процедури, передбаченої законом та здійснювався поліцейським, у якого відсутні спеціальні знання та з використанням спеціальних технічних засобів, які не мали, сертифікату відповідності. Вказує, що при прийнятті оскаржуваної постанови 08 березня 2023 року, ні йому, ні суду не було відомо про те, що огляд на виявлення стану сп`яніння проводився за допомогою не сертифікованого приладу вимірювальної техніки. Вказані обставини існували на момент розгляду справи в суді, однак стали відомі після судового провадження та прийняття рішення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Гуцуляк О.І. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Тому, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Гуцуляка О.І.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, суд відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами не навівши підстави, за якими заява не підлягала до задоволення та не надаючи оцінки доводам заявника фактично дійшов висновку про неможливість розгляду такої заяви, оскільки таке не передбачено нормами КУпАП.

Вважаю, що з таким висновком суду неможливо погодитись.

Статтею 2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

У свою чергу, поняття «кримінальна процедура», що міститься у тексті ст. 4 Протоколу № 7, повинна тлумачитися у світлі загальних принципів, які стосуються відповідних понять «кримінальне обвинувачення» і «покарання» у статтях 6 і 7 ЄКПЛ відповідно («Хаарвіг проти Норвегії», 2007 р.; «Розенквіст проти Швеції», 2004 р.; «Ма нассон проти Швеції», 2003 р.; «Гектан проти Франції», 2002 р.; «Маліж проти Франції», 1998 р.; «Нільссон проти Швеції», 2005 р. та ін.). При застосуванні ст. 4 Протоколу № 7 важливим є те, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ існують три критерія, - «критерії Енгеля», які повинні враховуватися при визначенні того, було чи не було у справі висунуте «кримінальне обвинувачення». Першим критерієм є правова кваліфікація правопорушення відповідно до національного права, другим - сам характер правопорушення, а третім - ступінь суворості покарання, яке може бути застосоване до винної особи. Другий і третій критерії є альтернативними і не повинні обов`язково застосовуватися у сукупності. Це, однак, не виключає застосування кумулятивного підходу, коли окремий аналіз кожного критерію не дозволяє зробити однозначний висновок про існування кримінального обвинувачення.

Пункт 20 постанови від 30 серпня 2023 року, Великої Палати Верховного Суду, справа №208/712/19 передбачає, що за практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, доходжу висновку про те, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами підлягала до розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за виключними або нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за виключними або нововиявленими обставинами без задоволення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України, нововиявленими обставинами визнаються: інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У справі №1-9/2004 від 26.02.2020 Верховний Суд дійшов наступних висновків: перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1.вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2.вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадження, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3.вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Таким чином, відповідно до норм КПК України, такі заяви підлягають до розгляду судом першої інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Суд першої інстанції хоча і відмовив в задоволенні заяві, разом з тим не розглянув по суті заяву особи, в якій на її думку зазначені нововиявлені обставини.

Таким чином, доходжу висновку про неможливість надати відповідь на зміст апеляційної скарги по суті заяви, оскільки судом першої інстанції не зроблено жодного висновку.

У рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року (абзац 4 підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини) зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28 червня 1996 року, ст. 129 Конституції України).

Зі змісту цього рішення слідує, що у судах загальної юрисдикції законом встановлений такий порядок розгляду судових справ, за якими забезпечується апеляційне оскарження рішення суду.

Хоча КУпАП не передбачено скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду, така можливість передбачена нормами КПК України, які слід застосовувати в конкретному випадку, саме задля забезпечення доступу до суду, реалізації відповідної процедури, та можливості подальшого апеляційного оскарження висновків суду, які будуть надані за результатом розгляду заяви по суті, а саме чи є ці обставини нововиявленими, та чи впливають вони на попередні висновки суду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись аналогією закону, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає до часткового задоволення, судове рішення підлягає до скасування, з призначенням нового судового розгляду по суті заяви про перегляд за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 412, 415, 459, 467 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло