ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 Справа №607/1704/24 Провадження №3/607/2662/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2024 року з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП направлено у Тернопільське РУП ГУНП в Тернопільській області для належного оформлення.

05 березня 2024 року, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, повернулись до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області після дооформлення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №364836 від 17 січня 2024 року, 17 січня 2024 року, о 11 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи в приміщенні гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Золотогірська, 2, де споживала алкогольні напої горілку «Водка» ємкістю 0,5, міцністю 40% в присутності своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим своїми діями порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце була неодноразово повідомлена належним чином, шляхом направлення повістки про виклик до суду на її адресу, вказану у протоколі про адміністративне правопорушення. Про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

Тому на підставі ст.268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону дитинства» особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Частина 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, полягає в повторному протягом року після накладення адміністративного стягнення за такі ж самі дії ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суд встановив, що 17 січня 2024 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в приміщенні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у тому, що ОСОБА_1 розпивала алкогольний напій в присутності малолітньої дитини.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №364836 від 17 січня 2024 року;

- копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 січня 2024 року, згідно якої у ОСОБА_3 прийнято усну заяву, якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи в приміщенні гуртожитку, вживала алкогольні напої в присутності своєї дитини;

- копією постанови ГБВ №423097 по справі про адміністративне правопорушення від 17 січня 2024 року;

- копією письмових пояснень ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року, згідно яких 17 січня 2024 року, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1 розпивали алкогольні напої, а саме горілку «Водка» в присутності дитини ОСОБА_2 ;

- копією письмових пояснень ОСОБА_4 від 17 січня 2024 року, відповідно до яких, він перебував в приміщенні гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 , де із ОСОБА_1 розпивали алкогольні напої в присутності дитини;

- копією постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 13.09.2022 підтверджується, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

За вказаних обставин доходжу переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП повторного протягом року після накладання адміністративного стягнення за такі ж самі дії ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на вимоги ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в межах санкції ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст. 401 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені у справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, вважаю, що із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605 гривень 60 копійок.

Керуючись статтями ч. 2 ст. 33, ст. 40-1, ч. 1 ст. 175-1, ч. 2 ст. 184, ст.ст. 245, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Cуддя Н. Р. Кунець