Справа № 171/297/24
Провадження № 3/177/330/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділення поліції № 8 Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 11.02.2024 о 17 год. 30 хв., керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Шевченка в м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області, із явними ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, тремтіння пальців рук. У порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу лікаря-нарколога в КЗ ПНД м. Кривий Ріг, водій відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, медичний висновок № 411. Правопорушення зафіксовано на бодікамеру.

Правом на участь у судовому засіданні ОСОБА_1 не скористався, до суду не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, надав суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому просив провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої заперечення ОСОБА_1 мотивував тим, що обставини справи, викладені в протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а тому протокол не відповідає вимозі його достовірності. Так, працівниками поліції не доведено факту керування ним 11.02.2024 транспортним засобом ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , оскільки на відеозаписах, наданих до протоколу не зафіксовано рух та зупинку вказаного автомобіля, що саме він був за кермом. У порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння, працівниками поліції не названо ознак, які б давали підставу пропонувати пройти огляд на визначення стану сп`яніння. З наданих поліцейськими відеозаписів слідує, що записи ведуться епізодично, не є безперервними, що є порушенням Інструкції № 1452/735 та ст. 266 КУпАП, а тому цей доказ не відповідає вимогам достовірності. Оскільки ОСОБА_1 алкоголь не вживав, він погодився на вимогу поліцейського проїхати до медичного закладу, за час слідування до якого, патрульний рекомендував відмовитися від огляду в медичному закладі і зазначив, що якщо протягом місяця ОСОБА_1 вживав наркотичні засоби, його поставлять на облік. Жоден відеозапис не містить доказів про вручення ОСОБА_1 направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, відомостей про відсторонення від керування автомобілем, про що також відсутнє посилання в матеріалах справи.

Зважаючи на те, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, однак останній до суду не з`явився, з урахуванням реалізації останнім права на подання заперечень на протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, які не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ, судове засідання проведено за відсутності ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши письмові докази в справі, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 2.5 ПДР України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог, та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду, визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до п. 2, п. 6 Розділу І цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 11.02.2024 серії ААД № 298488 слідує, що ОСОБА_1 11.02.2024 о 17 год. 30 хв., керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , по вул. Шевченка в м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області, з явними ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, тремтіння пальців рук. На вимогу лікаря-нарколога в КЗ ПНД м. Кривий Ріг, водій відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, медичний висновок № 411.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , 11.02.2024 підтверджено відеозаписами на диску DVD-R, де зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 до моменту його зупинки поліцейськими та постановою серії від 11.02.2024 БАБ № 182132 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, складеного працівниками поліції щодо ОСОБА_1 , зазначено про виявлені в останнього ознаки сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, тремтіння пальців рук.

При огляді фрагментів відеозаписів, що містяться на DVD-диску, встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з технічною несправністю транспортного засобу (не працює ліва фара ближнього світла в темно пору доби), під час перевірки документів з`ясовано, що останній посвідчення водія не отримував. Під час спілкування з водієм поліцейськими виявлено ознаки сп`яніння про які чітко вголос повідомлено водію, а сам: запах алкоголю з порожнини рота та невиразна мова, запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер або у медичній установі. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, погодившись проїхати до КП «КБЛНД» ДОР. Прибувши до медичної установи, у кабінеті лікаря-нарколога, після роз`яснення останнім процедури проходження огляду, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, про що лікарем складено висновок № 411 від 11.02.2024. Наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 роз`яснювалися.

Проаналізувавши відеозапис та наявні письмові докази, суд приходить до висновку, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , у розумінні п. 3 розд. 1, п. 1 розділу 2 Інструкції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови від проходження огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Жодних грубих порушень норм КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які б виправдовували дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на виявлення в останнього ознак алкогольного сп`яніння, у судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в запереченні на протокол про адміністративне правопорушення, у частині відсутності доказів керування ним транспортним засобом, не оголошення йому жодної ознаки алкогольного сп`яніння, суд до уваги не бере, оскільки такі доводи спростовуються дослідженим відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Посилання ОСОБА_1 у запереченнях на те, що відеозапис не є безперервним у порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, не може бути самостійною підставою для закриття провадження в справі, оскільки не спростовує факту відмови ОСОБА_1 , після встановлених в останнього інспектором поліції ознак алкогольного сп`яніння, на законну вимоги останнього, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Доказів неправомірних дій працівників поліції, застосування ними заходів психологічного впливу до ОСОБА_1 , останнім суду не надано.

З огляду на те, що правила дорожнього руху містять чітке визначення поняття водія особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія, а в даному ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, тому суд дійшов до висновку, що останній є саме іншою особою, і тому на нього слід накласти адміністративне стягнення лише у виді штрафу, не вирішуючи питання про позбавлення його права керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, а також характеру скоєного правопорушення, особи правопорушника ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, яка створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували його відповідальність, суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 24, 27, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя: