Провадження № 3/193/189/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 травня 2024 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., при секретарі судового засідання Оселедець О.І., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 (фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , ІНН: НОМЕР_1 , неофіційно працюючого водієм на ФОП ОСОБА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ААД № 738066 від 12.02.2024, складеного інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Лавренком А.І., 12.02.2024 о 12:44 год., водій ОСОБА_1 , керував на 45 км. автодороги Н-11, сполученням Миколаїв-Дніпро, біля сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області, транспортним засобом - автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311CDI», н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість, рухливість ходи та мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), але в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вказаному правопорушенні не визнав та пояснив, що він неофіційно працює водієм на ФОП ОСОБА_2 , який здійснює за відповідним договором вантажне перевезення продуктів харчування до військових частин Дніпропетровської області. 12.02.2024 він якраз виконував один з таких рейсів, зокрема на автомобілі перевізника «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI», н/з НОМЕР_2 , він перевозив продукти харчування з м. Дніпра до однієї з військових частин м. Кривого Рогу. Проте по дорозі до цього міста за перевищення швидкості у населеному пункті його зупинили працівники поліції. Розмова між ним та працівниками поліції була напрочуд ввічлива, він поводив себе природно та шанобливо, він не заперечував проти скоєння цього правопорушення, тому добровільно у подальшому сплатив штраф. Пояснив, що трохи був знервований, оскільки до цього по дорозі у нього зламався (заглух) згаданий автомобіль і він тривалий час серед траси, у прохолодну вітряну погоду, його самостійно ремонтував. При цьому у дорогу він взяв з собою свого малолітнього сина, тому хвилювався щоб він не промерз і не захворів. Автомобіль, після зупинки працівниками поліції, не «глушив», оскільки хвилювався, що більше його двигун він не зможе запустити. Після того як працівник поліції виніс стосовно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та вручив її йому, поліцейський попросив його вийти з автомобіля та спитав, чи не вживав він наркотичних засобів на що він повідомив, що звичайно ні. Проте з незрозумілих причин вони почали все рівно звинувачувати його у вживанні наркотичних засобів, він був обурений такими діями працівників поліції, але все одно поводив себе достатньо стримано та толерантно з ними, тому він сам запропонував проїхати до лікарні для проходження освідотування, але працівники поліції йому не дозволяли їхати до лікарні на вищевказаному бусі, говорили, що він відсторонений від керування. Він наголошував, що залишити мікроавтобус на трасі без нагляду з повним вантажним відсіком продуктів харчування він не може, з огляду на те, що двері у вантажний відсік не зачиняються на ключ. Через цю подію він зателефонував до роботодавця, який йому повідомив, щоб у жодному разі він вантаж без нагляду не залишав. Таким чином, через ці обставини він вже був змушений відмовитися проїхати до лікарні і залишився наглядати за вантажем до того часу поки не приїде інший водій підприємства і не відвезе його до замовника - військової частини. Наголосив, що наркотичні засоби ні того дня, ні будь-коли, він не вживав. Має захворювання шлунка, а тому будь-які наркотичні речовини для нього очевидно протипоказані. З огляду на викладене просив виправдати його у вчиненні вказаного правопорушення.

Вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції додано:

- протокол про адміністративне правопорушення, серії АДД № 738066 (а.с.1);

- направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння до КЗ «КПНД» ДОР м. Кривий Ріг (а.с.2);

- копію постанови, серії ЕНА № 1345343 від 31.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.10);

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення, серії ЕНА № 1424506 від 12.02.2024 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.3);

- письмове роз`яснення про відсторонення ОСОБА_1 від права керування транспортними засобами від 12.02.2024 (а.с.4);

- рапорт працівника поліції від 12.02.2024 (а.с.5);

- довідка про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.6);

- диск з відеозаписами (а.с.8).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разів вчинення однієї з трьох окремих/самостійних умисних дій особи, зокрема 1) за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ознаками відмови на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вважається закінченим з моменту фіксації відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження такого огляду.

Таким чином, склад цього адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Під час дослідження матеріалів відеозапису судом встановлено, що справді за перевищення швидкості був зупинений мікроавтобус «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який не заперечував проти його вчинення і погодився сплатити штраф. Останній запитав дозволу у працівників поліції не «глушити» двигун, оскільки боявся, що більше його не запустить після нещодавньої поломки. Працівник поліції попросив вийти його з автомобіля і запитав чи вживав він наркотичні речовини, на що водій категорично заперечив. З вказівки працівника поліції ОСОБА_1 пройшов на місці вправи на координацію рухів, спльовував. Ці дії/вправи водій виконав чітко. Працівник поліції почав сумніватися, на що водій ОСОБА_1 сам запропонував проїхати до лікарні і там пройти медичний огляд, вказав, що йому всерівно по дорозі до Кривого Рогу потрібно відвести продукти харчування до військової частини. Але працівники поліції відсторонили його від керування і не дозволили йому їхати за кермом вищевказаного мікроавтобуса, повідомили, що вони відвезуть його самі на патрульному автомобілі. Водій повідомив, що залишити мікроавтобус на трасі без нагляду з повним вантажним відсіком продуктів харчування він не може, з огляду на те, що двері у вантажний відсік не зачиняються на ключ. Після чого, водій ОСОБА_3 комусь зателефонував, тривалий час розмовляв, а потім повідомив працівникам поліції, що йому заборонили залишати товар без нагляду, тому він погодився на складання протоколу про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також суду ОСОБА_1 у підтвердження своїх доводів були надані договір № 01/04/-22 від 01.04.2022 про перевезення вантажів територією України, згідно умов якої ФОП ОСОБА_2 зобов`язався доставляти/перевозити автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI» довірений вантаж, а також товарно-транспортну накладну № 0196363 від 12.02.2024 відповідно до якої автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI», н/з НОМЕР_2 , перевізника ФОП ОСОБА_2 , під керуванням водія/експедитора ОСОБА_1 було доставлено до певної військової частини м. Кривий Ріг вантаж, вагою 1,457 т. та вартістю 60 702 грн.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

З огляду на наведене, з урахуванням того, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а основним завданням громадян є захист Батьківщини та сприяння/допомога/забезпечення обороноздатності Збройних Сил України, у даному випадку ОСОБА_1 виконував вантажне перевезення продуктів харчування до військової частини, тобто відмовляючись проїхати до медичного закладу, він перебував у стані крайньої необхідності, відтак завдана правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, шкода є менш значною, ніж виконання завдань, пов`язаних із забезпеченням обороноздатності Батьківщини, що є підставою для закриття провадження.

При цьому слід зауважити, що на відеозаписі суд не помітив ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 на які вказав працівник поліції у протоколі. Так, поведінка вищевказаного водія була адекватна, його мова чітка і зрозуміла. До того ж останній не заперечував, а відразу погодився з порушенням швидкісного режиму. Відтак його поведінка цілком відповідала пануючій достатньо доброзичливій обстановці, але до моменту повідомлення працівниками поліції про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння. З огляду на такі звинувачення поліцейських, обстановка перестала бути звичайною і доброзичливою, водій ОСОБА_1 , будучи не згодний з такими звинуваченнями працівників правоохоронних органів, став обурюватися, швидше та дещо голосніше розмовляти. Проте навіть у обстановці, що змінилася не на користь водія ОСОБА_1 , останній вів себе достатньо коректно та ввічливо з працівниками поліції, виконував їхні вказівки, вправи та чітко відповідав на їхні запинання. Тремтіння пальців рук на відео у названого водія суд не побачив.

Таким чином провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю згідно з п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку вчинення ним цього правопорушення у стані крайньої необхідності.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 247, ст. 18, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з його вчиненням у стані крайньої необхідності.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Томинець