П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.03.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2023 року близько 12 год. 00 хв. у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, вчинив відносно своєї дочки ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, а саме виражався в її сторону нецензурною лексикою, чинив моральний та психологічний тиск, повторно протягом року. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Крім цього, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 553634 від 28.12.2023 року; заяву ОСОБА_2 про вчинення відносно неї адміністративного правопорушення від 28.12.2023 року, в якій остання просить вжити заходів до свого батька ОСОБА_1 , котрий 28.12.2023 року близько 12.00 год., перебуваючи у нетверезому стані, виражався в її сторону нецензурною лайкою, вчинив психологічний тиск на неї та її матір ОСОБА_3 ; письмові пояснення ОСОБА_2 від 28.12.2023 року, відповідно до яких в цей день ОСОБА_1 прийшов додому у нетверезому стані, на пропозицію доньки лягти спати не реагував, розбив на кухні склянку, почав ображати доньку, кричати, внаслідок чого остання налякалася та викликала поліцію, адже тривалий час ОСОБА_1 , коли перебуває в нетверезому стані, тероризує сім`ю, обзиває потерпілу; письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 28.12.2023 року, в яких остання повідомила, що цього дня її чоловік ОСОБА_1 , будучи в нетверезому стані, нецензурно висловлювався до неї і доньки, принижував доньку, погрожував як їй, так і доньці; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 28.12.2023 року, відповідно до якої ризик вчинюваних ОСОБА_1 дій стосовно доньки оцінено працівниками поліції як високий; терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 341865 від 28.12.2023 року, яким ОСОБА_1 на строк 7 діб заборонено вхід та перебування у місці проживання постраждалої ОСОБА_2 , в будь-який спосіб контактувати із постраждалою та зобов`язано залишити місце проживання постраждалої ОСОБА_2 ; постанову Франківського районного суду м. Львова від 11.10.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 17.07.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, - суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.173-2 КУпАП, яка доведена повністю. Саме тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.