ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1392/23
Провадження №3/477/293/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченко С.М.,

з участю: секретаря судових засідань Резуник Т.В.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисника адвоката Письменного М.Г.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрованого за місцем проживання по АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 червня 2023 року серії ААД №416290, ОСОБА_1 08 червня 2023 року о 14.00 годині керував транспортним засобом автомобілем, марки «ВАЗ 21051», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на 142 км автодороги М-14 в межах Миколаївського району Миколаївської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності), та в подальшому пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, згідно якого перебував у стані сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав, просив справу відносно нього закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, який також просив провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходжу до наступного.

Згідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положенням статті 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до диспозиції частини першої статті 130 КУпАП до відповідальності притягується особа за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України передбачає, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

За змістом закріплених у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це - офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, що засновано на правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення..

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 08 червня 2023 року серії ААД №416290 вбачається, що ОСОБА_1 08 червня 2023 року о 14.00 годині керував транспортним засобом автомобілем, марки «ВАЗ 21051», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на 142 км автодороги М-14 в межах Миколаївського району Миколаївської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності), та в подальшому пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, згідно якого перебував у стані сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України (а.с.3).

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З усталеної судової практики вбачається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП необхідно встановити факт керування особою транспортним засобом та перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, або наявність ознак такого сп`яніння та відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, що отримано у передбачений Законом спосіб.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено протокол про адміністративне правопорушення від 08 червня 2023 року; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки алкотестеру «Драгер» 7510 від 08 червня 2023 року за яким у видихуваному повітрі ОСОБА_1 (відповідно до встановленого рівня) визначено наявність (вимірювання) вмісту етилового спирту на рівні 0,62 проміле (а.с.1, 2) та висновок щодо результатів медичного огляду з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого пройшовши огляд у медичному закладі у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння (а.с.4) та відеозапис з місця вчинення правопорушення (а.с.5).

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , що надані ним у судовому засіданні, останній вказував, що 08 червня 2023 року він транспортним засобом не керував, тому протокол складений без належних на те правових підстав.

Як зазначено судом вище, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або з ознаками такого сп`яніння. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) та/або з ознаками сп`яніння та відмовою від проходження огляду.

При цьому визначальним є саме факт керування транспортним засобом, який і породжує у даному випадку обов`язок водія після його зупинки на вимогу працівників поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння.

Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, оскільки в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Так, у своєму рішенні від 15 березня 2019 року Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в пункті 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Додаткове визначення таких функцій було закріплено і в рішенні Верховного Суду №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року, у якому ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Разом з тим, з долучених до матеріалів справи доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 неможливо встановити обставини, які б свідчили про керування ним транспортним засобом та спростовували б його пояснення, що надані ним у судовому засіданні.

Так, долучений працівниками поліції відеозапис подій, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення не містить відомостей про керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення час та місце.

Вивченням наданого відеозапису встановлено, що такий починається на ділянці дороги, що має обмеження для руху транспортних засобів, на якій перебуває транспортний засіб марки «ВАЗ 21051», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в нерухомому стані в середині якого перебуває особа, яка в подальшому встановлена як ОСОБА_1 . Цій особі працівники поліції запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння як на місці так і медичному закладі.

При цьому, відеозапис не містить інформації що підтверджувала б факт пересування цього транспортного засобу.

За викладеного вбачається, що докази керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

Оскільки матеріали справи не містять підтверджень керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то подальші дії вчиненні працівниками поліції направленні на визначення стану його сп`яніння не мають вирішального значення для справи, так як для кваліфікації дій особи, що притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на транспорті, зокрема, і за статтею 130 КУпАП, визначальним є саме факт керування транспортним засобом.

Приймаючи до уваги приписи частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, у цій справі суд має бути неупередженим і безстороннім та позбавлений можливості самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно частини другої статті 251 КУпАП - обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, ОСОБА_1 у розумінні диспозиції статті 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою керування транспортним засобом у стані сп`яніння, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом, і як наслідок, останній не може нести відповідальність.

Таким чином приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України та відсутність події і складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП України.

Внаслідок зазначеного, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, через відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО