Справа №751/2884/24
Провадження №3/751/1490/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з даних протоколу місце роботи не повідомив, місце проживання: АДРЕСА_1 -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

за участі захисника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2024 р. о 22 год. 30 хв. в м. Чернігові по вул. Ціолковського, 12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_1 / та рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме на дорожній знак. В результаті ДТП транспортному засобу та дорожньому знаку спричинено механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.9 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Забезпечив в судове засідання явку свого захисника адвоката Комасу О.В.

В судовому засіданні адвокат заперечував наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та просив закрити провадження. Узагальнений зміст заперечень зводився до того, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом в момент ДТП, а відтак не є суб`єктом інкримінованого йому правопорушення.

Допитана в судовому засіданні як свідок інспектор поліції Горбач В.В. повідомила, що вона спільно з іншими співробітниками УПП виїжджала на місце ДТП за участі водія ОСОБА_1 , який здійснював керування транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_1 /.

Інспектор поліції повідомила, що в ході проведення заходів по документуванню виявленої ДТП було встановлено безпосереднього її очевидця ОСОБА_3 , який погодився надати письмові пояснення щодо обставин, що підлягають доказуванню в даній категорії справ. Свідок ОСОБА_4 на запитання захисника повідомила, що громадянка ОСОБА_5 , яка також була на місці ДТП та позиціонувала себе близьким родичем ОСОБА_1 , відмовилась надавати письмові пояснення. Зміст та обсяг наданих письмових пояснень свідком ОСОБА_3 визначались ним самостійно з урахуванням його особистого сприйняття обставин та механізму ДТП.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме - порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та дорожнього знаку.

Пунктом 10.9 ПДР передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до положень ст.124 КУпАП, складом адміністративного правопорушення є, зокрема, порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу та дорожніх споруд чи іншого майна.

Враховуючи, що норма ст. 124 КУпАП є бланкетною та не встановлює певних правил поведінки чи виконання обов`язків, а посилається на інші норми законодавчих актів, тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та порушення водієм п. 10.9 ПДР, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням наслідків у вигляді пошкодження майна, зокрема, настання шкідливих наслідків для третіх осіб.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

Враховуючи позицію сторони захисту в частині не оспорювання факту пошкодження транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_1 / дорожнього знаку 2.1, яка узгоджується з письмовими доказами, зокрема схемою ДТП, та матеріалами відеофіксації, суд вважає доведеним факт порушення водієм вказаного транспортного засобу вимог ПДР, що спричинило пошкодження майна.

Проаналізувавши аргументи захисника з приводу заперечення факту керування вище вказаним автомобілем в момент зіткнення з дорожнім знаком саме ОСОБА_1 у співставленні зі змістом наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку.

В силу положень ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

З досліджених у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2024 року серії ААД № 884125 та відеозапису до нього, а також у співставленні з письмовими поясненнями ОСОБА_3 , встановлено, що 17.03.2024 р. о 22 год. 30 хв. в м. Чернігові по вул. Ціолковського 12 керування транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_1 / здійснював саме ОСОБА_1 .

Аргументи захисника про те, що на відеозапису відсутній момент зіткнення автомобіля «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_1 / з дорожнім знаком, а відтак відсутній в діях ОСОБА_1 склад інкримінованого правопорушення є безпідставними.

Так, з письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що останній безпосередньо був очевидцем як 17.03.2024 р. о 22 год. 30 хв. в м. Чернігові по вул. Ціолковського 12 невідомий йому чоловік, одягнений в темну жилетку та червоний светр, сідав за кермо автомобіля «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_1 /, здійснював на ньому рух та в подальшому допустив зіткнення з дорожнім знаком.

Пояснення вказаного свідка в частині опису верхнього одягу в якому був одягнутий водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» підтверджуються переглянутим відеозаписом до протоколу, а отже дають можливість суду ідентифікувати ОСОБА_1 , як особу, яка в момент зіткнення з дорожнім знаком здійснювала керування транспортним засобом.

Достовірність показань свідка ОСОБА_3 посилюється також і тим, що адресовані ним пояснення до суду, з огляду на неможливість прибути в судове засідання, є послідовними та аналогічними поясненням попередньо наданих ним співробітникам поліції на стадії формування матеріалів адміністративної справи.

Доказів, які б могли поставити під сумнів зазначені пояснення чи вказати про зацікавленість свідка, матеріали справи не містять, такі не були названі і захисником, а тому такі пояснення не викликають у суду сумнівів у своїй об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими дослідженими в суді матеріалами справи.

Суд також звертає увагу, що часовий проміжок між зіткненням та подальшою зупинкою автомобіля «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_1 / під керуванням ОСОБА_1 , а також прибуттям працівників поліції був досить незначний та як наслідок виключає ймовірність виконання функцій водія вказаним транспортним засобом будь-якою іншою особою.

Окрім того, з переглянутого відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля зі сторони місця водія вийшов ОСОБА_1 , який незважаючи на досить нестійку ходу, намагався оглядати транспортний засіб на предмет механічних пошкоджень. Вказану поведінку особи суд також враховує як непрямий доказ причетності до ДТП.

В супереч твердженням адвоката, що ОСОБА_1 не був водієм, суд звертає увагу, що в салоні автомобіля «Mitsubishi Lancer» /д.н.з. НОМЕР_1 /, окрім ОСОБА_1 , інших осіб не було, а отже, враховуючи зафіксований на відео з камер спостереження рух автомобіля, про що вказує і свідок ОСОБА_3 , саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом.

Більше того, сторона захисту заперечуючи факт керування автомобілем громадянином ОСОБА_1 , жодним чином не пояснює під чиїм керуванням міг перебувати належний останньому транспортний засіб, який був учасником ДТП.

Відтак, суд констатує доведеним факт виконання ОСОБА_1 функцій водія, тобто останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи захисника про необхідність допиту як свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 , яка прибула вже після остаточної зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і за декілька хвилин до приїзду працівників поліції, суд вважає безпідставними з наступних підстав. По-перше, вказана особа не була безпосереднім очевидцем зіткнення, по-друге, вона є заінтересованою особою, оскільки з її слів поліцейським вона є близьким родичем водія, по-третє, надані нею пояснення на відеозаписі про не керування ОСОБА_1 автомобілем спростовуються переглянутим відеозаписом з камери спостереження магазину, що свідчить про недостовірність наданих нею пояснень з метою сприяння уникнення останнім відповідальності.

На виконання положень ч.3 ст.268 КУпАП, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Однак як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, останній перебував в такому стані, що унеможливлювало взагалі формування ним будь-яких логічно побудованих речень. Поведінка водія без перебільшення мала яскраво виражені ознаки його перебування в стані сильного сп`яніння. Хоча стан водія не входить в предмет доказування за ст.124 КУпАП, однак вказана обставина пояснює причини та мотиви ігнорування ним як правил ПДР, так і правил співжиття в суспільстві в цілому.

Так, до водія з огляду на його неадекватну та протиправну поведінку як до працівників поліції, так і до знайомої ОСОБА_5 (штовхав, намагався нанести удари руками) було застосовано спецзасоби з подальшим доставленням до ЧРУП.

Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності інших доказів у справі.

Суд вважає, що сукупність наданих та досліджених в судовому засіданні доказів, які не залежать від суб`єктивного сприйняття або зацікавленості в результатах розгляду справи, надають можливість прийняти суду об`єктивне та несуперечливе рішення в справі.

Всі вище вказані докази є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Таким чином, суд, проаналізувавши наявні в справі матеріали в їх сукупності, приходить до переконання, що дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з порушенням ОСОБА_1 вимог п.10.9 ПДР, що і було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до беззаперечного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В конкретній дорожній обстановці ОСОБА_1 під час руху автомобілем заднім ходом проігнорував можливість звернення за допомогою до інших осіб та допустив зіткнення з дорожнім знаком, що підтверджується відеозаписом до протоколу, та узгоджується з інформацією, зафіксованою на схемі місця ДТП та Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 18.03.2024 р.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, під час розгляду справи не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд враховує характер та обставини вчиненого ним адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення (з даних протоколу - непрацюючого) та рівень правосвідомості (застосування фізичної сили до жінки), ступінь вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Обставин, які б позбавляли можливості суд застосувати до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу не встановлено. Окрім того, суд також вважає, що в даному випадку саме такий вид і розмір стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.124, ст.ст.221,283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн (шістсот пять) 60 коп. судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г.Павлов