г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1192/24
Номер провадження 3/213/785/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №738268, 28.02.2024 о 10:52 год. в м. Кривий Ріг, Інгулецький район, вул. Широківське шосе, 1в, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ОПЕЛЬ ОМЕГА днз НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зафіксовано на БК 475131, 475130, 475118.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав письмове клопотання в якому просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та додатково пояснив наступне. Після зупинки транспортного засобу поліцейський не повідомив йому причину зупинки, почав запитувати у нього, чи місцевий він, куди їде, чому зупинявся на ставку, що перевозить, чи є якісь порушення. Він на все відповів, відкрив для огляду багажник, розказав все про свою особу. Далі, поліцейський запитав, чи вживає він наркотичний засіб марихуану, він відповів, що ніколи не вживає, офіційно працює водієм і кожний робочий день проходить медичний огляд на стан сп`яніння без якого не буде допущений до роботи. Поліцейський попроси показати руки, плюнути на землю та показати язик він витяг та показав руки, плюнув на землю, показав язик, поліцейський подивився та нічого не сказав. Всього було три поліцейських і один з них запитав, чи згоден він поїхати до ПНД на медичний огляд. На що він зразу погодився, оскільки був впевнений за себе повністю, так як ніколи не вживав наркотичні засоби і нещодавно проходив обстеження на роботі здавав сечу та кров. Поліцейський почув згоду і пішов до свого автомобіля, кажучи, що зараз будемо їхати, а до нього підійшов інший поліцейський і почав запитувати, чи знає він куди це їхати, що це далеко їхати і що ця поїздка та огляд лікаря буде декілька годин за часом. Він ніколи не був в цьому медичному закладі і відповів, що не знає де це і попросив провести огляд на місті, оскільки у нього вдома хвора дитина і він би не хотів на це витратити півдня, на що поліцейський сказав, що огляд проводиться тільки в одному місті у м. Кривий Ріг і якщо у нього хвора дитина він має законне право відмовитись від поїздки і вже в суді пояснити причину. Почувши від поліцейського про своє законне право відмовитись їхати до лікарні і дати пояснення у суді він погодився з цим, оскільки просто довіряв поліцейському і не знав, що така відмова буде рівнятись керуванню у стані сп`яніння, про що йому потім сказав юрист. Поліцейський сказав, що добре, тільки попросив його повторити що він відмовляється їхати на відеокамеру, потім на нього складуть протокол та відпустять, що він і зробив. Звертає увагу, що на дослідженому відеозаписі з боді камери поліцейського видно, як він зразу погодився пройти огляд, а потім запис на пару хвилин відсутній і вже з`являється тоді, коли він каже відмову на відеокамеру, а та частина відеозапису, де поліцейський вводе його в оману щодо права відмовитись їхати до лікарні не існує в матеріалах справи. Таким чином, він не відмовлявся від проходження огляду, а був введений в оману поліцейським. Крім того, коли він ознайомився з матеріалами справи та відеозаписом, він звернувся до юриста, який побачив, що поліцейський всі свої дії направляв в один бік щоб скласти на нього протокол. Звертає увагу, що дії поліцейського по відношенню до нього з самого початку були упередженими і не мали законних підстав поліцейський зупинив його не на законній підставі, не виявляв ознаки сп`яніння які записав у протокол і не повідомляв їх йому, ці ознаки в різній кількості і по різному вписав і в протоколі, і в Направленні до ПНД і в рапорті отже поліцейський просто брав ці ознаки з повітря, крім того ввів його в оману, а саме повідомив, що він має законне право не їхати на огляд до ПНД і всі пояснення вже надати в суді. При цьому він офіційно працює водієм екскаватору, на підтвердження чого надає документи з місця роботи, щоденно перед допуском на роботу проходить медичний огляд на стан сп`яніння, на підтвердження чого надає копію з журналу огляду робітників, офіційно одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, на підтвердження чого також надає документи. Просить перевірити всі зазначені ним обставини та виправдати його.

Нормативні акти, що передбачають відповідальність за дане адміністративне правопорушення та законодавство, яким керувався суддя при прийняття рішення.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Салабіаку проти Франції" від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України,міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України "Про національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України "Про національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

В другій частині цієї статті зазначається, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до пункту 2 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно пункту 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно пункту 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Відповідно до постанови КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (із змінами) Кабінет Міністрів України відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення постановив затвердити Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Відповідно до даного порядку огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Висновок судді.

Суддею досліджені матеріали справи, які складаються з:

- наведеного вище адміністративного протоколу, в якому зазначено, що ОСОБА_1 має наступні явні ознаки наркотичного сп`яніння - зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці;

- Направлення водія на огляд для встановлення стану сп`яніння, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейським виявлені ознаки сп`яніння: «дуже звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя»;

- рапорт поліцейського, в якому повідомляється, що відбулась зупинка т/з під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки наркотичного сп`яніння - поведінка, що не відповідає обстановці, дуже звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя;

- ДВД диск з відео фіксацією з БК поліцейських 475131, 475130, 475118.

У свою чергу досліджені документи надані ОСОБА_1 :

- копії витягу з журналу медичного огляду працівників на стан сп`яніння з місця роботи ОСОБА_1 ;

- копія пропуску на ІнГЗК машиністаекскаватора ОСОБА_1 ;

- свідоцтво про шлюб та свідоцтва про народження дітей;

- медичні документи ОСОБА_1 .

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши відеозапис з бодікамер поліцейських, письмові матеріали справи, документи надані ОСОБА_1 , давши їм належну та всебічну оцінку у їх сукупності, враховуючи вищезазначені вимоги чинного законодавства приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступними підставами.

Аналіз вищенаведених норм закону вимагає від поліцейського обов`язкове виконання ряду послідовних дій щодо зупинки водія, виявлення ознак сп`яніння та подальшої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння. Таким чином, законній вимозі поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння повинні обов`язково передувати законна зупинка транспортного засобу, безпосереднє виявлення ознак сп`яніння у водія і повідомлення їх водію.

При цьому, виходячи з відеозапису боді-камери поліцейського є повністю не доведеними наступні обставини:

- не підтверджується факт законної зупинки транспортного засобу із інформуванням водія про конкретну причину зупинення з детальним описом підстави зупинки, як того вимагає стаття 35 Закону України "Про національну поліцію". Дійсно, як і зазначив ОСОБА_1 , після його зупинки поліцейський, не повідомляючи про причину зупинки водія зразу вдався до запитань чи місцевий він, відкіля та куди прямує, чи керує законно, що перевозить, чи Інгулецька прописка, чи їде на Інгулець, чи мав раніше порушення. У свою чергу рапорт поліцейського не має зазначення щодо законності підстави зупинки водія. В даному випадку дії поліцейського з точки зору діючого законодавства повністю не відповідали покладеним на нього вимогам закону;

- не підтверджується факт виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння відповідно до вимог зазначених вище "Інструкції" та Постанови КМУ та повідомлення їх водію поліцейський попросив витягти руки, що водій зробив, попросив плюнути на землю та показати язик, що також водій і зробив. Після цього поліцейський не повідомивши про жодний виявлений ознак сп`яніння поставив до водія запитання чи готовий він пройти у встановленому законом порядку огляд в медичній установі. В даному випадку така вимога є безпідставною і незаконною. Слід звернути увагу і на те, що матеріали справи адміністративний протокол, направлення до КПНД, рапорт поліцейського мають всі зазначені документи містять різні ознаки сп`яніння, при цьому одна із зазначених ознак звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виявлення якої потребує від поліцейського певної дії, згідно дослідженого відео поліцейським взагалі не виявлялась. За таких обставин, вказані письмові матеріали є не належними доказами і не приймаються суддею до уваги, оскільки мають протиріччя та розбіжності, що вказує на формальне їх заповнення тими обставинами, яких фактично не існувало. Також, слід зауважити, що відеозапис з БК жодним чином не підтверджує вираженого тремтіння пальців рук ОСОБА_1 , не підтверджує неприродної блідості обличчя навпаки, на відео є очевидним, що обличчя вказаного водія на момент відео фіксації було з явним природним забарвленням шкіри. Крім того, досліджений відеозапис повністю спростовує наявність у ОСОБА_1 поведінки, що не відповідає обстановці водій з самого моменту зупинки має адекватну та відповідну до обстановки поведінку повністю тверезої людини за рухами, за мовою, за реакцією і послідовністю на всі заявлені питання.

За таких обставин, враховуючі всі зазначені вимоги чинного законодавства вимога поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі є повністю безпідставною і незаконною.

Крім того, позиція ОСОБА_1 щодо відсутності певної частини відеозапису з нагрудного відео реєстратора поліцейського заслуговує на увагу.

Так, згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Дослідженим відеозаписом встановлено, що після запитання поліцейського, чи готовий ОСОБА_1 пройти повний медичний огляд останній однозначно зазначив «Да, готовий» - див. відео на 10:58 після чого поліцейський зазначає, що зараз випише направлення і вони поїдуть на медичний огляд. Відеофіксація завершується на 11:02:05 і продовжується вже на 11:04.52 де ОСОБА_1 на запитання поліцейського про повний медичний огляд вже дає іншу однозначну відповідь «ні, не поїду, бо дома хвора дитина». По-перше, відео фіксація в порушення вимог чинного законодавства не велась поліцейським безперервно - її частина протягом майже 3 хвилин відсутня. По-друге, виникає цілком справедливе питання щодо виникнення необхідності у поліцейського повторно запитувати водія про згоду пройти повний медичний огляд після того, як він отримав від нього однозначну та чітку згоду пройти цей огляд дві хвили назад і саме проміжок часу між згодою пройти огляд і відмовою його пройти в дві хвилини відсутній в наданому до справи відеозапису. Вказана обставина повністю ставить під сумнів законність дій поліцейського і в цій частині, і в свою чергу звертає увагу на позицію ОСОБА_1 , який вказує, що протягом цих двох хвилин поліцейський і повідомляв йому його законне право відмовитись їхати до медичного закладу через хвору дитину і дати ці пояснення в суді, що по своїй суті є не законним правом, а порушенням закону.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства". Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на вимоги та норми чинного законодавства України та практику Європейського суду з прав людини суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 266, 268, 280, 283, 284, 285 КУпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Попов.