Справа №489/6653/23
Провадження № 33/812/201/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.В.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Свечинського О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Ленінський районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Костюченка Г.С. у приміщенні цього суду 27 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №561647 від 23 жовтня 2023 р. водій ОСОБА_1 23 жовтня 2023 р. о 23 год. 24 хв., рухаючись в м. Миколаєві по вул. Казарського на перетині з вулицею О.Янати, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки ТЗ пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ALKOTEST» №7510, результат якого встановив 2,03 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 працівник поліції кваліфікував за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що забрав свого товариша та віз його додому, по дорозі автомобіль зламався, та вони вимушені були зупинитись, після чого до них під`їхали патрульні поліцейські.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак заперечував те, що водій був в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначив, що до приїзду патрульної поліції вони з ОСОБА_1 стояли на місці, оскільки в них по дорозі зламалась машина та вони намагались її відремонтувати.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду є незаконною, винесена без встановлення фактичних обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд розглянув справу не об`єктивно, не всебічно, не повно та вирішив її з порушенням вимог закону. Так, відповідно до наданого поліцейським відеозапису зйомка розпочинається о 23:40 хв. 23 жовтня 2023 р., коли працівник патрульної поліції підходить до автомобіля, який не рухається, вона не є безперервною, а закінчується запис на тому, що працівник поліції після складення протоколу вимикає бодікамеру. Отже, ОСОБА_1 вказує, що ні факту його керування автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , ні факту зупинки, ні факту відсторонення його від керування відеозапис не містить. Таким чином, на думку ОСОБА_1 , доданий відеозапис не є належним доказом, оскільки суперечить положенням пункту 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України № 1026 від 18 грудня 2018 року. Крім цього, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими він поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці, тобто встановлені в акті огляду ознаки сп`яніння - почервоніле обличчя та порушення мови не підтверджуються відеозаписом, а також переглядом відеозапису встановлено, що поліцейським йому автоматично було названо декілька ознак алкогольного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених ознак сп`яніння та з цього ж відеозапису чітко видно, що у нього відсутнє тремтіння пальців рук, поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні. Апелянт вважає, що він не мав ознак сп`яніння, які б дозволяли стверджувати те, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. До цього ж, відповідно до інструкцій використання алкотестерів забороняється продувати технічний засіб декілька разів без відповідної заміни мундштуку. Серед іншого, ОСОБА_1 вказує, що всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення його не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме - акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Таким чином за відсутності доказів того, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у даному випадку відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Свечинського О.С., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №561647 від 23 жовтня 2023 р., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 23 жовтня 2023 р. о 23 год. 24 хв., рухаючись в м. Миколаєві по вул. Казарського на перетині з вулицею О.Янати керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ALKOTEST» №7510, результат якого встановив 2,03 проміле. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень. В графі пояснення зазначено: «надам пояснення в суді»;

- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки від 23 жовтня 2023 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 7510, який показав 2,03 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зафіксований його результат, що становить 2,03 ‰ ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в медичному закладі, згідно із яким огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовані обставини встановлення поліцейським особи водія транспортного засобу ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та проходження ОСОБА_1 на місці зупинки на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору DRAGER «ALKOTEST» №7510, результат якого становив 2,03 ‰. ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не бажав.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Так, як протокол про адміністративне правопорушення, так і огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснений за його згодою поліцейським з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору DRAGER «ALKOTEST» №7510, роздруківка результату огляду підписані ОСОБА_1 , який погодився з показниками приладу огляду. Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, що відповідає вимогам частини 2 ст. 266 КУпАП.

В сукупності зазначені докази свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Так, щодо заперечення апелянтом ознак алкогольного сп`яніння апеляційний суд виходить з того, що відповідно до положень Інструкції № 1452/735, саме на працівників поліції покладається обов`язок виявлення та встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водіїв транспортних засобів (Розділ І), тому доводи апеляційної скарги про те, що зазначені у протоколі працівником поліції ознаки сп`яніння не підтверджуються відеозаписом не відповідають вимогам цього нормативного акту.

За такого не має підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№209902 не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Щодо заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №561647 від 23 жовтня 2023 року долучено жорсткий диск з відеозаписом подій 23 жовтня 2023 року, які здійснені на нагрудні камери поліцейських.

Так, з початку відеозапису вбачається, що транспортний засіб ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , перебуває у нерухомому стані, ОСОБА_1 після звернення поліцейського виходить з місця водія, відповідає на запитання: «Звідки їхали?». Також ОСОБА_1 пояснює після роз`яснення поліцейським причини зупинки транспортного засобу («було вимкнено ближнє світло фар»), не заперечуючи такого факту, причини несправності автомобіля (23 год. 43 хвил. часу за записом).

ОСОБА_1 весь час відеозапису не висловлює заперечень щодо звернення працівника поліції до нього як водія автомобіля, факту керування ним транспортним засобом, підписує протокол, тобто вчиняє дії, які притаманні особі, яка керує транспортом та несе за це відповідальність.

Відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковим, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , 23 жовтня 2023 року за обставин, зазначених у протоколі серії ААД№561647.

Посилання скаржника на те, що автомобілем він не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.

Також не приймаються апеляційний судом доводи апеляційної скарги про недолучення доказів на відповідність спеціального технічного засобу, зокрема сертифікату відповідності або свідоцтва про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Так, відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З відеозапису, долученому до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 ні до проходження огляду на стан сп`яніння ні після отримання результатів огляду не вимагав у поліцейського надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а тому у поліцейського не було підстав надавати йому такі документи, а також долучення таких доказів до матеріалів справи про адміністративні правопорушення не є обов`язковим відповідно до положень КУпАП та підзаконних актів, що регулюють порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та оформлення поліцейськими відповідних матеріалів.

Відхиляються апеляційним судом також аргумент апелянта про заборону відповідно до інструкції з використання алкотестерів забороняється продувати технічний засіб декілька разів без відповідної заміни мундштука, оскільки це не відповідає положенням розділу «Проведення вимірів. Умови» Керівництва з експлуатації Drager Alcotest® 7510 (прилад для контроля повітря, що видихається, на алкоголь), згідно якого рекомендовано використовувати новий мундштук для кожного тестуємого, а не при кожному тесті однієї особи.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відео і кінозйомки, затвердженої наказом №1026 від 18 грудня 2018 року є неконкретними, не спростовує належність фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).

Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

З відеозапису, який доданий до протоколу, також вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що він погодився та пройшов такий огляд, внаслідок якого було встановлено його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання в апеляційній сказі на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки на відеозаписі (23 год. 52 хвил. часу за записом) зафіксовано, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про відсторонення його від керування автомобілем. В будь-якому разі цей факт не спростовує вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №561647.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна