Справа № 357/3908/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2024 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючого поваром у ресторані «Бровер Варшавський» в м. Варшава Республіца Польща, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 21.12.2017 органом 3210,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Новікова Я.А.,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 937253 від 26.02.2024, ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що 22.02.2024 її син приніс до Білоцерківської гімназії - початкова школа № 7, що знаходиться по бульвару Олександрійському, 40, у м. Біла Церква Київської області, електрошокер, яким на перерві залякував дітей. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в тому, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків не визнала та пояснила, що на даний час вона проживає разом із сином та своєю мамою, батько сина працює та проживає у м. Києві, проте він приймає активну участь у вихованні сина ОСОБА_3 , який навчається у 5 класі Білоцерківської гімназії № 7. Вона працює вже 8 років у Польщі і весь цей час їздить між двома країнами, однак у серпні 2024 року у неї закінчується віза і вона буде постійно перебувати в Україні. Коли розпочалася війна, вона забрала сина до Польщі, на той час чоловік працював у Німеччині, тому два роки син навчався то в Польщі то у Німеччині. З вересня 2023 року вона привезла ОСОБА_3 до України для продовження навчання і відповідно за місцем проживання він пішов до Білоцерківської гімназії № 7. Це були вимушені заходи, тому що куди б вона не зверталася у Польщі, їй відмовили у прийнятті сина, тому що переповнені класи, в яких навчається по 30-35 дітей. Коли вона на роботі, сином займається її мама, а також батько, коли приїздить до м. Біла Церква. У сина встановлений діагноз гіперактивної дитини, він не посидючий, на уроках йому не цікаво, якщо не зацікавити. Вона та її рідні займаються дитиною, возять на заняття по футболу, водять до репетиторів, лікарів. Про те, що син приніс до школи електрошокер, який виміняв на брелки, вона не знала. Дізналася, коли їй зателефонувала вчителька, тоді й вона і поговорила з сином, тому що він не хотів віддавати шокер. З приводу цього інциденту вони з сином провели виховну роботу, результат є і це видно навіть по навчанню. Вона є авторитетом для сина, а також він слухає соціального психолога. Оскільки у неї син гіперактивний, тому вимагає постійних розмов, обговорень. З приводу ситуації, яка склалася то ні потерпілий хлопчик ні його батьки претензій до них не висловлювали.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 в судовому засіданні просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП посилаюсь на наступне. Вважає, що протокол складено протиправно на підставі неправомірних дій суб`єкта владних повноважень, та має бути скасований. В протоколі не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення згідно з диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП. В спірному протоколі повинно бути зазначено, у чому полягало невиконання обов`язків матері щодо виховання сина, та яким чином її дії або бездіяльність призвели до ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина, у чому полягає суть вчинених нею протиправних дій, які утворюють склад адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 184 КУпАП, яка форма її вини щодо таких дій, у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та не зазначено, які саме дії спричинили невиконання батьківських обов`язків з об`єктивної сторони. Оскільки обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не розкривають суті правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, то підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, немає. Крім того, жодний допитаний свідок не вказав, що малолітній ОСОБА_3 лякав учнів в школі. Навіть учень ОСОБА_5 в присутності мами вказав, що саме він застосував електрошокер до учня ОСОБА_15, про що останній не заперечував в присутності матері. В свою чергу ОСОБА_1 вказує, що останнім часом працює в Польщі, періодично забирає сина до себе. Під час її відсутності син проживає з її мамою (бабусею ОСОБА_14). Окрім матері у сина є батько ОСОБА_7 , який мешкає в Києві та періодично приїжджає до сина та забирає його до себе до м. Києва. Отже, під час відсутності ОСОБА_1 вихованням, навчанням займається бабуся та батько. Такі права та обов`язки щодо виховання сина були узгоджені між ними. Також ОСОБА_1 періодично приїжджає до м. Біла Церква до сина та займається вихованням, навчанням. Крім того, за домовленістю між ними до сина періодично приїжджає хрещені батьки, які також приймають участь у вихованні ОСОБА_3. Крім того, ОСОБА_1 влаштувала сина до футбольної секції, репетитора з додаткових занять, забезпечила проведення консультацій психолога щодо сина, забезпечила сина всім необхідним учбовим інвентарем, влаштувала на навчання до Білоцерківської гімназії-початкової школи № 7 (відповідні позитивні характеристики та висновки додаються). Таким чином, ОСОБА_1 виконує в повному обсязі обов`язки покладені на неї ст. 150 СК України, а саме - виховує дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклується про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готує її до самостійного життя. Як вбачається із матеріалів справи працівниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 ані права, передбачені ст. 63 КУпАП. ані права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, право звертатися з клопотаннями та заявами, надавати пояснення по суті правопорушення, а також не були роз`яснені порядок та строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення, що прямо передбачено КУпАП. Тобто, в разі запропонування ОСОБА_1 поліцейським скористатись правовою допомогою, перша здійснила би дії щодо залучення адвоката або його залучення з Центру надання безоплатної правової допомоги для перевірки підстав виклику патрульної поліції, перевірки складання та заповнення реквізитів протоколів про адміністративне правопорушення, перевірки пояснень свідків, дій патрульних поліцейських щодо поводження з учасниками пригоди. Відсутність відомостей щодо роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутність акту огляду водія на стан сп`яніння має наслідком повернення протоколу про адміністративне правопорушення до відповідного уповноваженого органу задля усунення його недоліків.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 937253 від 26.02.2024; копії повідомлень директора Білоцерківської гімназії - початкова школа № 7 ОСОБА_8 від 23.02.2024; пояснення ОСОБА_2 від 23.02.2024; письмові пояснення ОСОБА_9 від 23.02.2024; письмові пояснення ОСОБА_10 від 23.02.2024; доповідна записка ОСОБА_11 від 22.02.2024; пояснювальну записку ОСОБА_12 від 22.02.2024; психологічно-педагогічна характеристика на ОСОБА_2 від 22.02.2024; надані документи захисником, а саме: характеристику ОСОБА_13 на ОСОБА_2 від 12.04.2024; характеристику репетитора з додаткових занять на ОСОБА_2 від 30.03.2024; консультативний висновок лікаря спеціалізованого медичного центру «НевроМед» щодо ОСОБА_2 від 04.11.2023; картку стану здоров`я та розвитку дитини ОСОБА_2 від 07.11.2023; висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 22.12.2023 № ІРЦ-85565/2024/480521 від 31.01.2024, суддя дійшов висновку, що справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № З «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Диспозицією ч. 1 ст.184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків стосовно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед іншого зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею встановлено, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП. Так, диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП, має бланкетний характер, оскільки відсилає до законів, які регулюють, обов`язки батьків по вихованню та розвитку дитини.

В протоколі ж відсутнє посилання на нормативно-правові акти з наведенням підпункту, пункту, частини статті, що встановлюють обов`язок батьків по вихованню та розвитку дитини.

Суддя зазначає, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 посадовою особою, яка складала протокол додано лише копії повідомлень директора Білоцерківської гімназії - початкова школа № 7 ОСОБА_8 від 23.02.2024; пояснення ОСОБА_2 від 23.02.2024; письмові пояснення ОСОБА_9 від 23.02.2024; письмові пояснення ОСОБА_10 від 23.02.2024; доповідна записка ОСОБА_11 від 22.02.2024; пояснювальну записку ОСОБА_12 від 22.02.2024 про те, що ОСОБА_2 та його однокласник ОСОБА_9 на перерві залякували дутей електрошокером, який приніс ОСОБА_3, напередодні вимінявши його на брелки. Однак, додані до протоколу про адміністративне правопорушення зазначені документи не є належними доказами на підтвердження саме ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За викладених обставин суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 184 ч. 1, 221, 246, ст. 247 п.1, 248, 249, 251, 252, 256, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА