ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/338/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно постанови 11 грудня 2023 року о 02 год. 40 хв. в м. Тернопіль, просп. Ст. Бандери, 87, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу «Alcotest 6810» № ARCD-0524 (повірка дійсна до 06 липня 2024 року) та проведення такого огляду в приміщенні КНП «Тернопільський медичний центр соціально небезпечних захворювань» ТОР відмовився в категоричній формі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Нюня О.І. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2024 року - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що:

в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ;

ознаки алкогольного сп`яніння були відсутні;

транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, ПДР не порушував;

у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація;

від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не відмовлявся;

працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі;

в матеріалах справи відсутній як сертифікат відповідності так і свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки;

у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні пояснення свідків;

огляд на стан сп`яніння не проводився в присутності двох свідків;

ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, водієм даного транспортного засобу був ОСОБА_2 , що підтвердив у судовому засіданні як сам ОСОБА_2 , так і свідок ОСОБА_3 ;

працівники поліції склали протоколи на свідків за ст.185 КУпАП;

працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від права керування транспортним засобом;

у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд у медичний заклад;

рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення;

відеозаписи наявні у матеріалах справи не велися безперервно;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник адвокат Нюня О.І. не з`явились, хоча були повідомлені про час і місце апеляційного розгляду.

Від захисника ОСОБА_4 , який подав апеляційну скаргу, заяв та клопотань і повідомлень про причини неявки до суду не надходило.

Від ОСОБА_1 15 квітня 2024 року надійшло клопотання, в якому він стверджує, що не має електронної адреси і електронної пошти, а також у нього відсутні засоби зв`язку, та одночасно просить відкласти апеляційний розгляд у зв`язку з необхідністю зміни адвоката та проходженням ВЛК.

Однак, до вказаного клопотання не додано жодних відомостей, які би підтверджували, що ОСОБА_1 розірвав угоду про надання правової допомоги з адвокатом Нюнею О.І. та/або залучив до участі в цій справі іншого адвоката. Також, у клопотанні ОСОБА_1 не зазначив реквізитів документів, якими як він стверджує його було направлено для проходження 18 квітня 2024 року військово-лікарської комісії. Копії такого направлення чи іншого підтвердження цього факту до клопотання також не додано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність доказів того, що у ОСОБА_1 та його захисника адвоката Нюні О.І. наявні поважні причини, які би об`єктивно перешкоджали їм взяти участь в судовому засіданні 18 квітня 2024 року, а тому апеляційний розгляд проведено без їх участі.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252,280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №630693 від 11 грудня 2023 року; відеозаписі із реєстратора службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано рух транспортного засобу «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 ; відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції (файл export-xco8d), які містяться на оптичному носії інформації DVD-R диску; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 0909 083 23 чинне до 06 липня 2024 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 11 грудня 2023 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №736341 від 11 грудня 2023 року; рапорті інспекторів взводу №2 роти ТОР УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Луків С. та поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області рядового поліції Богайчук Н. від 11 грудня 2023 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних даних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Твердження апелянта про те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, ПДР не порушував, водієм даного транспортного засобу був ОСОБА_2 , а також те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є безпідставні, так як спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №630693 від 11 грудня 2023 року, який узгоджується з відеозаписами із реєстратора службового автомобіля, а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечує факту свого керування транспортним засобом.

Так, даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції (файл export-xco8d.mp4) зафіксовано розмову працівниками поліції із ОСОБА_1 з приводу того, що він керував транспортним засобом в період дії комендантської години, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом та порушення комендантської години. Крім того, із відеозапису нагрудної камери працівників поліції вбачається, що після зупинки транспортного засобу марки «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом даного транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 (файл export-xco8d.mp4 з 02:45:30 год).

Крім наведеного, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і в матеріалах справи відсутні докази законності підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №736341 від 11 грудня 2023 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 11 грудня 2023 року о 02 год. 40 хв керуючи автомобілем «Volksvagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 порушив п.11.5.,9.2.б ПДР (а.с.6).

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і доказів такого апеляційному суду не надано, а тому слід вважати, що ця постанова не скасована і набрала законної сили.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції оголошував ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які стали причиною направлення на відповідний огляд (файл export-xco8d.mp4 з 02:52:40 год по 02:52:52 год).

Окрім цього, ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), які були визначені поліцейським підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння зафіксовані в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 11 грудня 2023 року.

Твердження апелянта про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вчинення правопорушення в цьому випадку доведено сукупністю інших доказів, в тому числі об`єктивними даними долученого до протоколу відеозапису.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта про скасування постанови суду першої інстанції через те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб яким здійснювалася відеофіксація, так як положення ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення такої вимоги не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, яким фіксувалось правопорушення, не є безперервним не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.

Не відповідають дійсності твердження ОСОБА_1 про те, що від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу він не відмовлявся і те, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, що підтверджується відеозаписами наявними у матеріалах справи, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема даних відеозапису (файл export-xco8d.mp4 з 02:51:51 год по 02:53:00 год), під час розмови з ОСОБА_1 працівник поліції зазначив, що у водія вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови та неодноразово пропонував йому пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 ніяк не реагував та ігнорував пропозицію працівника поліції. Така поведінка водія була правильно розцінена працівниками поліції, як не бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки обов`язкове долучення такого документа не передбачено законом, а згідно Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735 сертифікат відповідності має бути надано особі на місці проходження огляду лише за її вимогою.

Окрім того, огляд на стан сп`яніння не проводився, а тому працівники поліції не мали обов`язку долучати до матеріалів справи сертифікат відповідності технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810.

Надуманими є доводи апелянта про те, що у матеріалах справі відсутні як свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, так і направлення на огляд у медичний заклад, так як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені докази наявні у матеріалах справи (а.с. 4, 5).

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан наркотичного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, факт виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, вимога поліцейського пройти відповідний огляд у встановленому порядку та відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фіксувалася поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що огляд на стан сп`яніння не проводився в присутності двох свідків, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, висновки якої ґрунтуються на вимогах закону (ч.2 ст. 266 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021р.).

Твердження про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не є підставою для скасування оскарженої постанови, так як сам факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя