ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/2738/23 Головуючий суддя І інстанції Болибок Є. А.
Провадження № 33/818/17/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як встановив суд 08 червня 2023 року о 20 год 40 хв у смт Слатине Харківської області Харківського району по вул. Калинова, 8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos» р/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справ, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необгрунтованого та надто суворого застосування міри відповідальності як виду адміністративного стягнення за вчинене правопорушення.

В постанові суду вказано, що ОСОБА_1 доведена у повному обсязі та підтверджується відомостями, зазначеними в:

протоколі про адміністративне правопорушення, який складений без додержанні законних вимог;

направленням на огляд, який робився без його ( ОСОБА_1 ) участі;

поясненнями ОСОБА_1 , які він не надавав.

Автор апеляційної скарги зазначає, що пояснення я підписав не читаючи, та к як працівники поліції погрожували забрати автомобіль на штраф площадку.

Зі змісту пояснення видно, що поліцейський писав його так як буцім - то він ( ОСОБА_1 ) сам писав його від себе;

відеозаписі, який є неповним та не відображає скоєння правопорушення, а саме керування транспортним засобом, зупинку, складання документів., та ін.

Автор апеляційної скарги зазначає, зазначав, і в судовому засіданні також, в той день та час не керував транспортним засобом, його ніхто не зупиняв, а транспортний засіб стояв, тобто на ньому ніхто не їхав, а його притягують до адміністративно відповідальності за керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На момент прибуття робітників поліції і до їх прибуття він транспортним засобом взагалі не керував, про що підтверджує свідок в судовому засіданні, а також відеозапис, який докладається самими ж робітниками поліції.

Вважає, що протокол склали відносно нього тільки тому, що він є власником транспортного засобу.

Матеріали справи і відеозапис не містять підтвердження того, що поліцейським було запропоновано проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, а саме алкотестеру Драгер.

Вказує, що якщо подивитися на відеозйомку, яку надають у якості доказів та прикладають до матеріалів справ, то відео не можна брати як доказ, так як на ньому відсутнє авто, що саме він їде на цьому авто, що його зупиняють. Немає моментів складання документів, надання драгеру для продуття.

А тому, відео не можна вважати належним доказом та допустимим по справі.

Тобто, всі докази, які надані працівниками поліції є недопустимим, та зібраними незаконно з порушенням КУпАП.

Крім того, зазначає, що направлення до медичного закладу, яке додається до матеріалів справи складалося в той же час, коли він ще нібито керував транспортним засобом, а саме в 20.40 год., що є неможливим. А це підтверджує, що працівники поліції сфальсифікували вищевказану справу.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Також вказує, що суд, необгрунтовано не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні вказав, що 08.06.2023 р. ввечері йому зателефонувала жінка ОСОБА_3 і попросила, щоб він прийшов і забрав автомобіль ОСОБА_1 , оскільки той з товаришем на прізвище ОСОБА_4 поминали свого товариша, який загинув від Російської агресії і він не може керувати транспортним засобом так як випив.

Свідчення ОСОБА_2 узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , відеозаписом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_5 не підтверджує, що він керував транспортним засобом.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 126 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови судді, при розгляді даної справи суддя суду першої інстанції не достатньо повно встановив усі обставини справи та дійшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 010994 від 08.06.2023, в якому зафіксовано факт порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, його складено о 21-00 годині 08.06.2023.

З цього ж протоколу вбачається, що ОСОБА_1 у цей же день у 20-40 годин керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.

Названий протокол складено працівником патрульної поліції Кас* ОСОБА_6

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.06.2023 зазначено, що воно складено сержантом поліції ОСОБА_7 , о 20:40;

У письмових поясненнях ОСОБА_1 записаних з його слів працівником поліції сержантом поліції Кудіновим А.О,вбачається 08.06.2023 біля 20.40 год у смт Слатине вул. Калинова, 8, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння його зупинили працівники поліції та під час спілкування виявили ознаки алкогольного сп`яніння, характерний запах з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей та повідомили йому що він в стані алкогольного сп`яніння. На драгер він відмовився продуватись, в наркоцентр їхати не буде, випив 200 грам води;

Таким чином, апеляційний суд констатує, що у названих вище доказах окремо та систематично як ОСОБА_7 так і Кас* ОСОБА_6 зазначено час їх складання о 20:40 годин 08.06.2023 року.

Натомість, названі відомості в частині зазначеного часу не відповідають даним на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

Так з даного відеозапису, який триває лише 39 секунд вбачається, що він розпочатий 08.06.2023 о 20:09 годин, проте на ньому не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, моменту його зупинки, складання протоколу, роз`яснення прав.

Навпаки на цьому відеозапису працівник поліції запитавши ОСОБА_1 про його анкетні дані та місце проживання зразу повідомив йому, що стосовно нього вже складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП України та вже після цього запропонував йому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я.

Натомість, матеріали справи не містять даних стосовно того, що у відношенні ОСОБА_1 до 20:09 годин 08.06.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП України.

За таких обставин якщо навіть такий протокол було складено, то це інший протокол, а отже як слідує з цього відеозапису відмова ОСОБА_1 від освідування стосувалась (могла стосуватись) іншого правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Таким чином, матеріали справи не містять а ні відеозапису, а ні пояснень свідків стосовно факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом після 20:40 08.06.2023 року, а також щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, матеріали справи не містять а ні рапортів працівників поліції а ні інших даних стосовно підстав та обставин за яких було зупинено автомобіль ОСОБА_1 , або виявлено факт керування ним цим транспортним засобом.

Більше того, працівниками поліції водій не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Названі протиріччя відеозапису із іншими доказами у справі викликають обґрунтовані сумніви щодо самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом після 20:40 годин 08.06.2023 року, тобто у цьому провадженні, що в свою чергу ставить під сумнів легітимність ініціювання працівниками поліції процедури проходження водієм огляду на стан сп`яніння.

З метою усунення названих суперечностей за клопотанням сторони захисту до апеляційного суду у якості свідків були викликані працівники патрульної поліції Кас* ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 .

Натомість, названі свідки до апеляційного суду не з`являлись у зв`язку із чим судові засідання неодноразово (6 разів) переносились, незважаючи на належне їх повідомлення про час та місце розгляду справи.

Перед останнім судовим засіданням, яке відбулось 10.04.2024 року названими свідками (кожним окремо) до апеляційного суду надіслані клопотання про проведення судового розгляду без їх участі.

Отже апеляційний суд констатує, що усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, то постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева