ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 квітня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно постанови суду, полковник ОСОБА_1 , перебуває на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , за призначенням (наказом) Головнокомандувача ЗС України від 26.07.2021 року №276.

Полковником ОСОБА_1 , у період з 04.02.2024 року по 24.02.2024 року, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , не прийнято своєчасного рішення на видачу військовозобов`язаному ОСОБА_2 повісток на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у чергову команду у випадках, коли команди були сплановані на наступні дні, що призвело до невиправданого перебування ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_4 та не здійснено дієвий контроль за виконавчою дисципліною підлеглого особового складу щодо виконання вимог керівних документів по підготовці та зберіганню службових документів, а також допущена особиста неуважність при розгляді службової документації, що призвело до внесення виправлень до копії довідки ВЛК та її невідповідність оригіналу, вчинене військовою посадовою особою в умовах особливого періоду.

Своїми діями, полковник ОСОБА_1 порушив ст.ст. 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» №548-XIV від 24 березня 1999; ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.14,15 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-15 ч.2 КУпАП.

ЄУНСС №713/728/24 Головуючий у І інстанції: Кибич І.А.

Провадження №33/822/290/24 Доповідач: ОСОБА_4

Категорія: ч.2 ст. 172-15 КУпАП

На дану постанову районного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови видно, що суддя допустив однобічність та неповноту дослідження обставин справи, постановив невмотивоване належним чином рішення відносно нього, про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, зокрема, у мотивувальній частині постанови фактичні обставини викладені поверхово.

Притягнення особи до відповідальності за дії, які в протоколі не зазначені є недопустимим. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення допущено наступні порушення, а саме: не зазначено час та місце вчинення правопорушення, відомості про потерпілого, свідків, сам протокол складений через 12 днів з дня виявлення адміністративного правопорушення, тобто поза межами встановленими ч.2 ст. 254 КУпАП.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення йому ставиться у провину те, що в період з 04.02.2024 по 24.02.2024 ним не прийнято своєчасного рішення про видачу військовозобов`язаному ОСОБА_2 повісток.

Звертає увагу, що він є начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідальним за діяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 в цілому, а конкретні обов`язки розподілені між працівниками, згідно штатного розпису та функціональних обов`язків.

Так, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме ст. 16, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутом Збройних Сил України, а також положеннями та інструкціями.

Якщо порушення трудової дисципліни чи адміністративний проступок вчинили підлеглі йому військовослужбовці, за яке вони притягуються чи повинні бути притягнуті до відповідальності, це не означає, що він повинен бути притягнутий до відповідальності за порушення, які вони вчинили.

Крім того стверджує, що оформленням документів ОСОБА_2 займався заступник начальника Вижницького РТЦК майор ЗСУ ОСОБА_5 , оскільки це входило в його прямі функціональні обов`язки.

Також, йому ставиться у вину нездійснення дієвого контролю, як начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчою дисципліною підлеглого особового складу щодо виконання вимог керівних документів по підготовці та зберіганню службових документів, а також його особиста неуважність при розгляду службової документації, що призвело до внесення виправлень до копії довідки ВЛК та її невідповідність оригіналу.

Наголошує, що в протоколі про військове адміністративне правопорушення не зазначено, які саме обов`язки військової служби він не виконав або неналежно виконав, яку норму закону чи інструкції порушив. В протоколі зазначені розпливчасті формулювання.

Вважає, що протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення складений за відсутності належних та допустимих доказів його вини.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , та його доводи на скасування вказаної постанови суду. Заслухавши доводи адвоката Кириляк Ю.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не проаналізував належним чином наявні в справі докази.

Відповідно ч.1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення №1 від 19 березня 2024 року, полковником ОСОБА_1 , у період з 04.02.2024 по 24.02.2024 року, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , не прийнято своєчасного рішення на видачу військовозобов`язаному ОСОБА_2 повісток на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у чергову команду у випадках, коли команди були сплановані на наступні дні, що призвело до невиправданого перебування ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, полковником ОСОБА_1 не здійснено дієвий контроль за виконавчою дисципліною підлеглого особового складу щодо виконання вимог керівних документів по підготовці та зберіганню службових документів, а також допущена особиста неуважність при розгляді службової документації, що призвело до внесення виправлень до копії довідки ВЛК та її невідповідність оригіналу.

Встановлені обставини вказують, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_1 у період з 04.02.2024 по 24.02.2024 (триваюче правопорушення) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 порушив вимоги ст. 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не виконав вимоги п.п. 14, 15 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду (а.с.1-5).

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, …, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій,

складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП фактично стали додаткові докази, а саме акт службового розслідування, який навіть не датований (а.с. 6-14), та який складений на основі наказу про призначення службового розслідування від 02 березня 2024 року на підставі депутатського звернення народного депутата Георгія Мазурашу до Міністерства оборони України (а.с.16) та наказу про підсумки службового розслідування і його завершення від 06 березня 2024 року (а.с.38-39), до яких додано пояснення полковника ОСОБА_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_6 , підполковника ОСОБА_7 , підполковника ОСОБА_8 та копії документів.

Тобто у матеріалах адміністративного провадження відсутні первинні пояснення потерпілого ОСОБА_3 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків події, яка мала місце за вищевказаним фактом, оскільки дати, коли саме було вчинене адміністративне правопорушення теж немає, так як у протоколі зазначено «у період з 04.02.2024 по 24.02.2024 (триваюче правопорушення)».

При цьому апеляційний суд звертає увагу на лист-роз`яснення Міністерства юстиції України від 02.08.2013 №6802-0-4-13/11, в якому зазначено, що положення КпАП України не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення.

Окрім того, наведеними вище нормами адміністративного законодавства не передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення на підставі акту та наказів службового розслідування і додатків, дані документи не мають доказової бази та не можуть бути прямими доказами в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , проте можуть бути взяті до уваги судом як додаткові докази при розгляді справи.

Отже, адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 172-15 КУпАП настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

Разом з тим, зробити однозначний висновок, що ОСОБА_1 порушив свої службові обов`язки є неможливим, так як до матеріалів справи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою особою не долучено документу, де були б зазначені службові обов`язки полковника ОСОБА_9 , як начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 і які б свідчили, що саме з його вини не прийнято своєчасного рішення на видачу військовозобов`язаному ОСОБА_2 повісток на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у чергову команду у випадках, коли команди були сплановані на наступні дні, що призвело до невиправданого перебування ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У протоколі ІНФОРМАЦІЯ_7 №1 про військове адміністративне правопорушення від 19 березня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 , суть

адміністративного правопорушення належним чином не сформульована, з відображенням обов`язкової кваліфікуючої ознаки інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Також, в протоколі про військове адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 не зазначено час вчинення ним правопорушення, а лише зазначено дату, причому не точно, а період з 04.02.2024 по 24.02.2024 (триваюче правопорушення) та місце - приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке розташоване в АДРЕСА_1 .

Викладене свідчить про невідповідність складеного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, т.я. диспозиція ч.2 ст. 172-15 КУпАП є бланкетною, містить опис адміністративного правопорушення в загальних рисах.

Так, в протоколі про військове адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не виконав вимоги п.п. 14, 15 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».

В цьому контексті апеляційний суд, погоджуючись із доводами апелянта, зауважує на тому, що вище визначені Статутом обов`язки військовослужбовця є загальними, не є службовими обов`язками саме ОСОБА_1 , натомість, у протоколі та долучених до нього матеріалах не зазначено конкретних службових обов`язків, до виконання яких, недбало поставився ОСОБА_1 , як військова службова особа, а також висновки експертизи про те, що ним внесені виправлення до копії довідки ВЛК та її невідповідність оригіналу.

Більше того, відповідно до вимог ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено матеріалами справи, особа, яка вчинила правопорушення ОСОБА_1 , була виявлена згідно наказу про призначення службового розслідування від 02 березня 2024 року на підставі депутатського звернення народного депутата Георгія Мазурашу до Міністерства оборони України та наказу про підсумки службового розслідування і його завершення від 06 березня 2024 року.

Проте, протокол про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , наявний в матеріалах адміністративної справи, складено лише 19 березня 2024 року, тобто поза межами вимог ч.2 ст. 254 КУпАП.

Зважаючи на встановлені істотні порушення, протокол є неналежним доказом у даній справі ще і тому, що складений особою, яка не наділена повноваженнями на складання таких документів.

Наказом Міністерства оборони від 01.01.2024 року № 3 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Наказ набрав чинності 15 лютого 2024 року.

Актом визначено процедури складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та псуванням або недбалим зберіганням зазначеними особами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату.

Уповноважені посадові особи ТЦК та СП, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КпАП України, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 абзацу 38 ст. 255 КУпАП (діюча редакція) на посадових осіб

органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України покладено право складати протоколи за ст. 172-15 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про можливість складання цього протоколу саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Отже, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а тому всі сумніви та припущення стосовно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення повинні тлумачитися на його користь.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, проігнорувавши відсутність вагомих доказів у справі, дійшов безпідставного та помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст. 172-15 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зазначені висновки судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП за обставин, викладених у постанові, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на законі.

На думку суду, докази, на які послався суд першої інстанції, неможливо визнати належними, допустимими та достовірними. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.

Враховуючи, що в матеріалах справи наявна постанова судді Вижницького районного суду від 13.03.2024 року у справі № 3/713/412/24 щодо ОСОБА_1 за ст. 172-15 ч.2 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення №1 від 06.03.2024 року (а.с.49-50), який був повернутий в ІНФОРМАЦІЯ_9 для належного оформлення, а саме усунення недоліків, протокол від 19.03.2024 року (а.с.1-5) є неналежним також, як і сама справа про адміністративне правопорушення, яка надіслана повторно для розгляду без усунення недоліків вказаних судом у постанові.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє дійти висновку про законність, обґрунтованість та умотивованість судового рішення з наведених вище підстав, у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 , скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 175-12 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська