ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3017/22

Провадження № 33/4820/11/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Селезньової М.Д., Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Приходченко О.О., з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.11.2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, перебуває на посаді старшого навідника третього мінометного взводу мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , проживаючого в/ч НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот вісімдесяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4 845 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, 27 жовтня 2022 року приблизно 20 год. 30 хв., в умовах воєнного стану, старший солдат ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 , із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння та виконував обов`язки військової служби. Приблизно 21 год. 00 хв. посадовими особами військової частини НОМЕР_1 на території військової частини НОМЕР_1 , було виявлено у військовослужбовця зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту), про що одразу була здійснена доповідь командиру військової частини. Свідком даної події був старший лейтенант ОСОБА_2 . В подальшому солдата ОСОБА_1 , в супроводі посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та представників військової служби правопорядку, було направлено до КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» на медичний огляд, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Приходченко О.О. подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, який пропущено з поважних причин, а апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Стверджує, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено в зв`язку з тим, що повний текст було направлено на електрону адресу захисника 25.11.2022 року.

Вважає постанову суду незаконною, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не відображено реальні обставини події.

У вказаний день ОСОБА_1 не перебував на території військової частини НОМЕР_1 та обов`язки військової служби, на той час, не виконував, так як о 09 год. 00 хв. 27.10.2022 року змінився з наряду (чергування) та використовував подальший час для власного відпочинку.

У той же день ОСОБА_1 отримав близько 19 год. звістку про загибель побратима, і отримавши у чергового підрозділу дозвіл, виїхав за межі розташування підрозділу з колегою та розпили з ним пляшку спиртного, пом`янувши побратима. Після чого, очікували брата покійного - ОСОБА_3 та був виявлений начальником штабу і іншими військовослужбовцями батальйону, які поверталися з навчання. Отримав від останніх наказ на прослідування в КНП «Старокостянтинівська БПЛ», без права вибору, що на їх думку було примусовим.

Апелянтка стверджує, що матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 було виявлено в стані алкогольного сп`яніння за 1,5 км від військової частини, після чого доставлено на територію дислокації батальйону, де він отримав наказ від керівництва прослідувати в КНП «Старокостянтинівська БПЛ», що відбувалося не під час несення ним служби, а у його вільний час, після чергування.

Крім того, вважає, що доставку ОСОБА_1 до військової частини, а потім до медичного закладу, здійснювали посадові особи батальйону, які на це не мали права. При цьому не було зафіксовано адміністративне затримання ОСОБА_1 , не роз`яснено йому права, а тому медична довідка КНП «Старокостянтинівська БПЛ» не може бути доказом вини останнього.

Звертає увагу на те, що у протоколі наявні незаповнені графи, не проставлені прочерки, відсутні відомості про роз`яснення норм законодавства та підписи понятих. Також не вірно зазначений нормативно-правовий акт, який є неактуальним, оскільки на території України діє Указ Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64.

На думку апелянтки, медична довідка про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не може бути взята до уваги, так як медичний огляд, останнього, проведено в порушення встановлених норм Інструкцією №165 від 28.05.1996 року, відповідно до якої вказаний огляд проводиться у спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів (відділень) лікарями наркологами, або іншими лікарями, що пройшли відповідну підготовку.

Захисник стверджує, що свідок ОСОБА_3 , який був допитаний в суді першої інстанції, підтвердив слова ОСОБА_1 , але суд їх виклав по-іншому.

Апелянтка зазначає, що в матеріалах справи відсутні матеріали службового розслідування, яке мало бути проведено щодо ОСОБА_1 та інших його колег.

Крім того, із пояснень свідка ОСОБА_2 не можливо встановити, де саме був затриманий ОСОБА_1 , за яких обставин. Також ОСОБА_2 є зацікавленою особою, тому його пояснення не повинні братися до уваги.

Сам ОСОБА_1 не був допитаний судом першої інстанції, тому не було встановлено всіх обставин події та прийнято невідповідне рішення.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим, належним чином, про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що постанову суду ними отримано за два дні до закінчення строку на апеляційне оскарження, що не надало можливості вчасно підготувати та подати апеляційну скаргу, тому строк на її оскарження був пропущений з поважних причин.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

З огляду на викладене, цей строк захиснику Приходько О.О. слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч.1 ст.9 КпАП України.

Відповідно до положень ст.1КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з приписами ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст.251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 3 цієї статті передбачено вчинення вказаних дій в умовах особливого періоду.

Тобто, суб`єктами даного адміністративного правопорушення є військовослужбовці.

Згідно з приписами ч.1 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

За змістом ч.4 ст.266-1 КУпАП у разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, чи пропонувався ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці виявлення такого, чому такий не проведено та чи відмовлявся останній від такого огляду, відповідно до вимог ч.2 ст.266-1 КУпАП.

Частиною 5 статті 266-1 КУпАП передбачено, що складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі була присутня посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командир військової частини, оскільки відеофіксація проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводилася.

Суд апеляційної інстанції встановив, що процедура збирання та фіксація доказів, у цій справі, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, відносно ОСОБА_1 здійснена з істотним порушенням вимог ст.266-1 КУпАП.

Вказані порушення залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не встановлено чи у вказаний у протоколі день та час військовослужбовець ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.

З пояснень захисника Приходченко О.О. , наданих в суді першої інстанції, убачається, що ОСОБА_1 , а також інші особи, з яким він розпивав спиртні напої у встановлений день та час, на відстані близько 1,5 км від місця дислокації батальйону, були примусово доставлені спочатку до місця дислокації батальйону, а потім до медичного закладу та не мали можливості не виконати наказ керівництва. При цьому було зазначено, що близько 09 год. 00 хв. 27.10.2022 року ОСОБА_1 змінився, після чергування, та мав час відпочинку до ранку наступної доби, тобто він був не при виконані обов`язків військової служби.

З письмових пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_2 слідує, що він близько 21год. 00 хв. на території військової частини НОМЕР_1 виявив старшого солдата ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, про що одразу доповів командиру військової частини.

ОСОБА_1 ні письмових, ні пояснень в суді першої інстанції не давав.

Крім того, до матеріалів справи не долучено відповідних документів (наказ, розпорядження, статут) адміністрації військової частини НОМЕР_1 про умови несення служби та відпочинку особовим складом частини, чи окремо старшим солдатом ОСОБА_1 , які б підтверджували перебування останнього, у зазначений день та час, на території військової частини в зв`язку з виконанням обов`язків військової служби.

Із даних витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №23 від 10.03.2022 убачається, що старший солдат запасу ОСОБА_1 призначений на посаду старшого навідника Третього мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 . При цьому даний витяг з наказу не містить відомостей щодо умови несення ним служби та відпочинку.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують виконання обов`язків військової служби ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та порушення порядку огляду його на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, передбаченого ч.5 ст.266-1КУпАП, що є підставою для скасування постанови суду і закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Приходченко О.О. строк на апеляційне оскарження постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.11.2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Приходченко О.О. задовольнити.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.11.2022 відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, закрити на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша