КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Осадчої К.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Осадчої Крістіни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (десять тисяч двісті) грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 13.05.2023 о 01 год. 30 хв. по вул. Жовтнева, 7 у с. Світильня Броварського району Київської області керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, різкий запах з ротової порожнини, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року, захисник Осадча К.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом; автомобіль був припаркований біля двору за місцем проживання ОСОБА_1 ; будь-які докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у адміністративних матеріалах відсутні, а відтак в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 та його захисник не були повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи, судове засідання суду першої інстанції проведено за їх відсутності, а тому вони не були обізнані про прийняте судом рішення, копія якого їм не направлено; ОСОБА_1 дізнався про постанову суду першої інстанції на стадії його виконання.

Розглянувши клопотання захисника Осадчої К.О. в інтересах ОСОБА_1 , з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у адміністративних матеріалах відсутні докази на спростування обставин, наведених у клопотанні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , захисника Осадчої К.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за №446368 від 13.05.2023, ОСОБА_1 13.05.2023 о 01 год. 30 хв.по вул. Жовтнева, 7 у с. Світильня Броварського району Київської області керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, різкий запах з ротової порожнини, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , його автомобіль був припаркований біля його двору на вулиці. Оскільки після настання комендантської години, до нього підійшли працівники муніципальної варти, з якими у нього виникла конфліктна ситуація і вони викликали поліцію. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте він відмовився, пояснюючи їм, що транспортним засобом не керував, однак щодо нього було складено адміністративний протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків - з якими у нього і стався конфлікт.

За таких обставин окремому з`ясуванню з обґрунтуванням належними доказами підлягає обставина «керування» ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджений у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозапис із нагрудної бодікамери поліцейських не містить будь-яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Натомість зафіксовано, що працівники поліції приїхали на місце події, коли ОСОБА_1 перебував на вулиці біля свого подвір`я, а не в салоні автомобіля, який також було припарковано біля його двору. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль знаходився на вулиці, оскільки він прибирав гаражне приміщення і двір.

При цьому, убачається, що позиція ОСОБА_1 щодо фактичних обставин була незмінною та послідовною, а тому відсутні підстави для визнання тверджень ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, за відсутності беззаперечних доказів, такими, що є необґрунтованими.

Зі змісту наявних в адміністративних матеріалах письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 убачається, що вони зупинили транспортний засіб «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , виявили ознаки алкогольного сп`яніння у водія та викликали поліцію.

Однак, з огляду на пояснення ОСОБА_1 про конфлікт, що виник між ними, пояснення зазначених осіб виникають небезпідставні сумніви щодо їх об`єктивності та неупередженості, за умови, що в адміністративних матеріалах відсутні будь-які дані на спростування зазначеної обставини.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також в рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, враховуючи фактичні обставини справи: події відбуваються безпосередньо за місцем проживання ОСОБА_1 , та за відсутності беззаперечних доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом за критерієм "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), m. 161, Series А заява № 25), а тому у даному випадку відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не є порушенням п. 2.5 ПДР України, не тягне за собою настання процесуальних наслідків у вигляді притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визначив кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також у рішенні ЄСПЛ «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР України), знівелювавши принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України.

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, формально послався на докази, належним чином їх не дослідивши та не оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Осадчої Крістіни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, строк на апеляційне оскарження поновити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О. М. Сітайло

Справа № 33/824/1228/2024 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Петришин Н.М.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.