ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 963/8358/21 Номер провадження 33/814/83/24Головуючий у 1-й інстанції Губська Я.В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріал про порушення митних правил за апеляційною скаргою адвоката Зуєва В.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 25 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 (закордонний паспорт гр-на Узбекистану АВ8231336 виданий 01.12.2017, посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 видана 26.02.2020 органом 5103)

визнано винуватою у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 гривень.

Вилучені згідно з протоколом № 0015/80700/21 від 13.01.2021 року предмети порушення митних правил, а саме: футболки в асортименті з різними написами без видимих ознак використання в кількості 285 шт., які зберігаються в коморі Слобожанської митниці Держмитслужби ухвалено конфіскувати на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

Згідно з постановою судді, 13.01.2021 о 10 год. 30 хв. в зоні митного контролю митного поста Аеропорт Харків Слобожанської митниці Держмитслужби під час здійснення митного контролю авіарейса № ТК 1473 сполученням Стамбул-Харків, гр-ка Узбекистану ОСОБА_4 , з метою митного оформлення, самостійно обрала спрощену форму проходження митного контролю зелений коридор, тобто своїми діями заявила, що товарів, заборонених або обмежених до переміщення через митний кордон України та які підлягають обов`язковому декларуванню, або товарів у обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення, не має.

Однак, при подальшому митному огляді на підставі аналізу й оцінки ризиків її багажа з застосуванням технічного засобу митного контролю RAPISKAN, було виявлено товари без ознак використання - 285 шт. футболок в асортименті, загальною вартістю зі слів гр-ки ОСОБА_3 за курсом НБУ на 13.01.2021 - 1172,74 Євро.

По даному факту у відношенні ОСОБА_3 був складений протокол про ПМП за ознаками ст.471 МК України, вищезазначені предмети на підставі ст.511 МК України вилучені та передані на зберігання до комори Слобожанської митниці Держмитслужби.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Зуєв В.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді в частині накладення стягнення у виді конфіскації предметів порушення митних правил, а саме: футболки в асортименті з різними написами без видимих ознак використання в кількості 285 шт.

Вилучені товари повернути ОСОБА_5 або її представнику для належного оформлення або зворотного вивезення за межі України.

Вказує, що з протоколу про порушення митних правил та постанови судді не вбачається та не зазначається, що виявлені товари, які перевозила ОСОБА_6 відповідають кодам товарів відповідно до Гармонізованої системи описів і кодування (Н8) і не включені до 01-24 групи товарів згідно УКТ ЗЕД.

На переконання адвоката санкція, передбачена статтею 471 МК України у виді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, переміщення яких через митний кордон України не заборонено і не обмежено законодавством України, в даному випадку застосована бути не може.

Учасники справи будучи належним чином повідомлені про дату й час судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надсилали, тому вважаю, що можливо провести розгляд справи за їх відсутності.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення передбаченого ст.471 МК України відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ст. 471 МК України адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується: протоколом про порушення митних правил 0015/80700/21 від 13.01.2021, доповідною запискою, актом проведення огляду (переогляду) товарів, т/з, ручної поклажі та багажу від 13.01.2021, висновком експерта №-0192 від 01 квітня 2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_7 .

Висновок суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та в апеляційній скарзі не оскаржується.

Що стосується доводів апелянта щодо визначеного ОСОБА_5 стягнення, з яким апелянт не погоджується, апеляційний суд вважає на необхідне зазначити наступне.

З диспозиції попередньої редакції статті 471 МК України, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що відповідальність за цією нормою закону настає у випадку порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Санкція зазначеної норми на час ухвалення судом першої інстанції постанови від 25.06.2021 передбачала накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

У цьому контексті апеляційний суд, враховуючи, у тому числі, зміст рішення Конституційного Суду України від 21.07.2021 у справі № 3-261/2019(5915/19), відповідно до якого абзац 2 статті 471 МК України втратив чинність, звертає увагу на таке.

З рішення Конституційного Суду України від 21.07.2021 у справі № 3-261/2019(5915/19) вбачається, що окремі положення абзацу другого статті 471 МК України, а саме: «а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У цьому ж рішенні Суд встановив, що окремі положення абзацу другого статті 471 МК України, втрачають чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Враховуючи наведене, вищезазначені окремі положення абз. 2 ст. 471 МК України в частині конфіскації з 21.01.2022 втратили чинність.

Між тим, набув чинності Закон України від 16 лютого 2022 року №2058-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил".

Так, даним Законом статтю 471 МК України викладено в новій редакції:

"1. Недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

2. Недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

3. Недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, -

тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої".

Відповідальність громадян за недекларування товару настає за відповідною частиною статті 471 МК України.

Особливістю санкції цієї статті є те, що конфіскація безпосереднього предмета порушення передбачена в ній тільки для товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

За таких обставин, конфіскація, передбачена ст. 471 МК України, яка застосовується винятково для товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, в даному випадку застосована бути не може.

Положеннями ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Водночас, як зазначено у ч. 3 ст. 3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Відповідно до ч. 1 ст. 466 МК України адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та у порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення ОСОБА_8 було вчинено 13.01.2021, тобто до втрати чинності окремих положень абз. 2 ст. 471 МК України, що стосуються конфіскації товарів, які були безпосередніми предметами правопорушення.

Однак, у даному випадку, беручи до уваги той факт, що судове рішення в даній справі не набрало законної сили, та враховуючи положення ст. 58 Конституції України та ч. 3 ст. 3 МК України, такий вид адміністративного стягнення як конфіскація товарів, які були вилучені в ОСОБА_3 представниками митного органу, не може бути застосований, оскільки з 21.01.2022, він не передбачений санкцією ст. 471 МК України, у зв`язку з визнанням його неконституційним.

Зважаючи на вищевикладене, доводи адвоката про незаконність судового рішення у цій частині є слушними, доцільними і такими, що знайшли своє підтвердження.

При вирішенні питання щодо накладеного адміністративного стягнення апеляційний суд виходить із положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду, які, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права, а також положень ст. 33 КУпАП.

У контексті цього, апеляційний суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях у справах «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 та «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Ісмаїлов проти РФ» від 06.11.2008 констатує, що втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного у статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказується, що ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Цей критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою (у цьому випадку регулювання поведінки всіх громадян, які перетинають кордон, шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення) та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_9 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн без конфіскації товарів, є достатнім для запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень та матиме своєрідний профілактичний вплив у майбутньому, а також забезпечить баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності особи ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Зуєва В.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 25 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення на неї адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, - скасувати.

Вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил №0015/80700/21 від 13.01.2021 предмети порушення митних правил, а саме : футболки в асортименті з різними написами без видимих ознак використання в кількості 285 шт. - повернути ОСОБА_10 .

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко