Справа № 314/6058/23
Провадження № 3/314/163/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2024 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Свідунович Н.М., розглянувши матеріал, який надійшов з Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , водій-санітар ЗСУ медичного пункту 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, інші відомості суду не відомі,

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 180529, складеним 22.12.2023, 22.12.2023 о 10 годині 40 хвилин по вул. Совхозній, 36 А в с. Люцерна водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110307, д/н НОМЕР_4 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» 6810, тест № 2285 (результат 1,28 промілє). Від додаткового огляду у закладі охорони здоров`я відмовився.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 пояснив суду, що ОСОБА_1 вину не визнає, дійсно не заперечує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак транспортним засобом керував його побратим, а він був пасажиром. На відео фігурують два чоловіки, зовнішньо дуже схожі між собою, однакової статури, зросту, віку, мають одяг однакової кольорової гами. Відрізнити їх між собою під час руху автомобіля людині, яка вперше їх бачить майже неможливо, що призвело до хибного розуміння свідками того, хто дійсно перебував за кермом даного транспортного засобу. Із наявного відео в матеріалах справи вбачається, що патрульні та свідки мали сумніви щодо особи, яка перебувала за кермом автомобіля. Автомобіль ЗАЗ 110307, д/н НОМЕР_4 , був припаркований на автомобільній зупинці біля продуктового магазину, який обладнаний камерами відеоспостереження. Захисник зауважує, що протокол складено не відносно водія, а відносно пасажира транспортного засобу. Крім того, ідентифікувати осіб, які перебувають на відеозаписах не вбачається за можливе, бо на відео не зафіксовано їх імен та прізвищ, не встановлюється за можливе достовірно встановити, що пояснення до матеріалів справи належать саме свідкам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Матеріали справи містять два різні відеозаписи, походження яких не відомо, оскільки посилання на пристрій не співпадає з бодікамерою, вказаною у протоколі. Захисник стверджує, що факт керування автомобілем ОСОБА_1 не доведений, а відеозаписи не є належними та допустимими доказами. Просить закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналізуючи матеріали справи суд, не може не дійти висновку, що вказаний протокол не відображає усіх обставин справи, не відповідає вимогам ст. ст. 130, 254 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він 22.12.2023 о 10 годині 40 хвилин по вул. Совхозній, 36 А в с. Люцерна керував автомобілем ЗАЗ 110307, д/н НОМЕР_4 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» 6810, тест № 2285 (результат 1,28 промілє). Від додаткового огляду у закладі охорони здоров`я відмовився.

Відповідно п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Загалом відеозапис не доводить безсумнівно та об`єктивно той факт, що саме ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом ЗАЗ 110307, д/н НОМЕР_4 . Факт керування не відео не зафіксовано, автомобіль ЗАЗ 110307, д/н НОМЕР_4 , в кузові червоного кольору був припаркований на автомобільній зупинці біля продуктового магазину. ОСОБА_1 перебував біля магазину. Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом-це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. У рішенні Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а, вказано, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Верховний суд у постанові від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Очевидні факти порушень ст. 266 КУпАП, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, вказують на відсутність належних, допустимих та достовірних доказів, які поза розумним сумнівом доводять факт наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих з порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Оцінивши у сукупності докази, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Н.М. Свідунович

11.04.2024