Справа № 279/2115/24
3/279/1158/24
П О С Т А Н О В А
іменем України
Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Недашківська Л.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 ,паспорт НОМЕР_1 від 05.12.2007 року, РНКОПП НОМЕР_2 , за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , 25.03.2024 близько 20.40 год. за адресою: АДРЕСА_2 вчинив дії психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , а саме: виражався словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП.
ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення не визнав, показав, що причиною конфлікту стало те, що під час відеодзвінка дитині почув нецензурну лайку в його бік з боку колишньої дружини ОСОБА_1 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, та чужі чоловічі голоси і прохання дитини забрати її. Він невікладно прибув на місце проживання своєї дитини та побачив, що два невідомі чоловіки знаходяться в будинку та купа пустих пляшок з-під алкоголю. Він декілька разів висловився в сторону колишньої дружини нецензурною лайкою, але це не було домашнім насильством аби принизити ОСОБА_2 .
Адвокат Бугайов Д.М. просив провадження відносно його підзахисного закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки факт конфліктної ситуації між колишніми подружжям не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ЗУ "про запобігання та протидію домашньому насильству.
Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні факт вчинення правопорушення підтвердила, просила притягнути до відповідальності та застосувати до нього стягнення відповідно до чинного законодавства.
Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За нормами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень ч.1 ст. 173-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, передбаченого у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у ст.173-2 КУпАП, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі Закон), відповідно до п.3 ч.1 ст.1 якого домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків (ч. 1 ст. 5 Закону).
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2, доведена зібраними адміністративними матеріалами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД№293642 від 25.03.2024, рапортом старшого інспектора Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, протоколом прийняття заява про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.03.2024, письмові пояснення ОСОБА_2 ..
При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останнього та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.
Судом відхилено клопотання сторони захисту про долучення до матеріалів справи та дослідження відеозапису з мобільного телефону на якому, зі слів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зафіксовано факт перебування потерпілої ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки предметом розгляду даної справи не є встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння потерпілої.
Суд ставиться критично до пояснень, наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні, оскільки він не висловив категоричної позиції відсутності конфлікту та образливої поведінки по відношенню до потерпілої, а зазначив, що він декілька разів висловився нецензурно, вважає, що це не було домашнім насильством. Вказана поведінка в судовому засіданні ОСОБА_1 свідчить про те, що він хоче уникнути відповідальності за свої протиправні дії.
Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.
Згідно з положеннями ст.23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На виконання вимог ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суддею враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.
Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн та за своїм видом та мірою відповідає завданню й меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника, суд керується серед іншого і висновками Європейського суду з прав людини, висловленими щодо особливого характеру заходів, які повинні вживатися для боротьби із домашнім насильством та захисту жертв такого насильства, що висловлені у рішеннях «Володіна проти Росії», «Левчук проти України» та «Бутуруга проти Румунії».
Відповідно до змістуст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ч. 1 ст. 173-2, ст. ст.33, 34, 35, 39-1, 40-1, 283-285, 268, 294 КУпАП,ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,
П О С Т А Н О В И В :
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, перебіг яких зупиняється в разі оскарження постанови до розгляду скарги (подання прокурора).

Постанова підлягає примусовому виконанню в разі несплати правопорушником штрафу протягом 15-и днів з дня отримання постанови, а в разі їїоскарження (внесення подання) - протягом 15-и днів з дня отримання повідомлення про залишення скарги (подання) без задоволення.

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом