ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/628/23Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 33/817/329/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Печінки П.В. на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 10 квітня 2023 року о 19 год. 53 хв. в с. Увисла, по вул. Миру, Чортківського району, Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки зі згоди водія за допомогою спеціального технічного засобу "Drager Alcotest" 6820, ARLJ-0571", тест № 1686 від 10.04.2023 року, проба позитивна - 2,38% проміле. Із вказаним результатом водій не погодився. Після чого, водія направлено в медичний заклад охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, в медичному закладі від проведення вказаного огляду він відмовився, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуту до адміністративної відповідальності, адвокат Печінка П.В., вважає, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведений неналежним чином перевіреним, оціненими та вказаними у постанові суду доказами.

Вважає, що суд при винесенні рішення щодо ОСОБА_1 не дотримався принципу неупередженості і безсторонності судового розгляду та усі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачив не на користь особи, яка притягується до відповідальності.

В обґрунтування доводів зазначає, що ОСОБА_1 по суті справи пояснив, що 09.04.2023 року він з дружиною та запрошені гості святкували сімейне свято і вживали спиртні напої. Наступного дня близько 19 год. дружині знадобились продукти харчування, але вона не хотіла їхати, бо відчувала запах після застілля, тому попросила ОСОБА_1 , щоб він їхав з нею.В подальшому, ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське крісло автомобіля, а його дружина сіла за кермо та повела автомобіль та зупинилась біля продуктового магазину села Увисла, де вийшовши із автомобіля зайшла у магазин а він продовжив сидіти на пасажирському сидінні у автомобілі.

Звертає увагу, що під час розмови із поліцейськими він не заперечував факт перебування у стані сп`яніння, проте одразу повідомив, що він не керував автомобілем, але про дружину їм нічого не сказав, бо не хотів щоб її позбавили права керування транспортними засобами.

Вказує, що з відеозаписів наявних в матеріалах справи, вбачається, що жодного руху автомобіля ОСОБА_1 на них не відображено, а тому і не зафіксовано роботу покажчиків поворотів.

Зазначає, що працівники поліції психологічно переконували ОСОБА_1 визнати свою вину у ніби то вчиненому ним порушенні ПДР і продовжували вчиняти психологічний тиск до завершення складання адміністративних матеріалів.

Просить скасувати постанову Гусятинськго районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Печінку П.В., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року та закрити провадження у справі; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 005005 від 10 квітня 2023 року, 10 квітня 2023 року о 19 год. 53 хв. В с. Увисла, по вул. Миру, Чортківського району, Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки зі зголи водія за допомогою спеціального технічного засобу "Drager Alcotest" 6820, ARLJ-0571", тест № 1686 від 10.04.2023 року, проба позитивна -2,38% проміле, з вказаним результатом водій не погодився. Після чого, водія направлено в медичний заклад охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, в медичному закладі від проведення вказаного огляду він відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР, а саме водій під час зміни напрямку руху не увімкнув покажчика повороту.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії БАД №219532 від 10.04.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.2 ст.122, ч.1 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП за допущені ним порушення ПДР України під час керування транспортним засобом у час та місці, які співпадають з відомостями щодо обставин вчиненого ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1390 КУпАП, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 005005.

Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу, як і про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд підстав не вбачає.

Окрім того, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських. Так, як вбачається з відеозапису, на запитання поліцейського: "Чому не увімкнули поворот?", ОСОБА_1 повідомляє: "Бо, думав, що так як в пасаті, включається автоматично". В подальшому на запитання поліцейського "Чому ви тут зупинились?" Останній повідомив: "Їхав друг, але він вийшов, і тому я вже далі поїхав один".

Таким чином, заперечення стороною захисту факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також те що транспортним засобом керувала його дружина розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що підстава для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в даному випадку жодним чином не впливає на факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820" виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 2,38 проміле, з чим останній не погодився та бажав проходити такий огляд в медичному закладі, проте по приїзду до закладу охорони здоров`я від проведення вказаного огляду відмовився.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції здійснили щодо ОСОБА_1 психологічний тиск, внаслідок якого останнього було дискредитовано та складено протокол про адміністративне правопорушення, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не вбачається.

Згідно з відеозаписом події ОСОБА_1 без жодного примусу відповідав на запитання працівників поліції.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції суду не надано. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянт не надав.

Відеозапис також не містить фрагментів відеофіксації подій, які б свідчили про те, що правоохоронці чинили у будь-якій формі тиск (психологічний чи б то фізичний), чи б якось впливали на волевиявлення водія.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Печінки П.В. залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 р. щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя