Справа № 503/1010/24
Провадження №3/503/919/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Бакуліна Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП,

встановив:

06 травня 2024 року о 01 год. 55 хв. прикордонним нарядом «Супровід транспортних засобів» спільно з ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) на залізничній станції «Кодима» в м. Кодима, Подільського району Одеської області, на відстані до 10000 метрів до лінії державного кордону України, виявлено ОСОБА_2 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якої оформленні в окрему справу про адміністративне правопорушення, намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0280 на напрямку м. Кодима (Україна) - с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП і Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, та з врахуванням скороченого строку розгляду справ даної категорії протягом доби, передбаченого ч.2 ст. 277 КУпАП, шляхом направлення йому 20.05.2024 року судових повісток про виклик в його електронний кабінет та на номер його телефону зазначений ним у своїй заяві на отримання електронних повісток від 06.05.2024 року (а.с.4), про що свідчать відповідні довідки про доставку електронного документу та про недоставлення SMS. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 на адресу суду не надходило. При цьому, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 06.05.2024 року (а.с.5) про розгляд протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення без його участі. Також заява ОСОБА_2 від 24.05.2024 року з аналогічним клопотанням була подана його захисником адвокатом Бакуліним Д.О. 27.05.2024 року через систему «Електронний суд», в якій ОСОБА_2 відзначив, що підтримує позицію свого згаданого захисника, зокрема про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Бакулін Д.О., який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, зазначив, що його підзахисний не визнає вину у вчиненні вище зазначеного правопорушення, оскільки не здійснював спроби перетину кордону. При цьому, 27.05.2024 року адвокат Бакулін Д.О. подав до суду через систему «Електронний суд» клопотання, в якому просив суд на підставі пункту 1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що 06.05.2024 року ОСОБА_2 прямував потягом 106Ш, маючи квиток до станції «Вапнярка», коли близько 00:54 години вийшов із вагону на залізничній станції «Кодима» щоб подихати свіжим повітрям та покурити, де до нього одразу підійшли працівники Державної прикордонної служби України, які почали вимагати від нього документи та повідомлення причин його перебування у прикордонному районі. При цьому, застосували до нього «тривалу психологічну атаку», а вилучивши у нього паспорт для виїзду закордон доставили його до приміщення Державної прикордонної служби України у м. Кодима, де під «сильним психологічним тиском» змусили його підписати протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за спробу перетину кордону. В свою чергу захисник відзначає, що залізнична станція «Кодима» не може були місцем вчинення правопорушення зі складом, передбаченим ст. 2041 КУпАП, з огляду на її знаходження на відстані 10 км від лінії державного кордону. Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах не зазначено яких саме активних дій вчинив ОСОБА_2 для перетину кордону, які б можна було вважати такими, що вказують саме на здійснення ним спроби згаданого. Відзначив, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є самостійним беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, а доданий до нього рапорт складений зацікавленою особою, а відтак не є переконливим доказом на підставі якого можна зробити достовірні висновки про дійсні обставини, які мають значення для розгляду даної справи.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Частина перша ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, ч.2 ст. 2041 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 255727 від 06.05.2024 року (а.с.2), якийпідписаний ОСОБА_2 без яких-небудь заперечень щодо його змісту та в якому зазначено, що 06.05.2024 року о 01 год. 55 хв. прикордонним нарядом « Супровід транспортних засобів» спільно з ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) на залізничній станції «Кодима» в м. Кодима, Подільського району Одеської області, на відстані до 10000 метрів до лінії державного кордону України, виявлено ОСОБА_2 , який спільно у групі з іншою особою, матеріали щодо якої оформленні в окрему справу про адміністративне правопорушення, намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова, в районі проміжного знаку № 0280 на напрямку м. Кодима (Україна) - с. Плоть (Республіка Молдова) поза пунктами пропуску через державний кордон України, з документами, що посвідчують його особу, у зв`язку з чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 2041 КУпАП;

- рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії снайпера 4 групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) головного сержанта ОСОБА_3 від 06.05.2024 року (а.с.3), згідно змісту якого 06.05.2024 року о 01 год. 55 хв. останній разом із ще одним іншим прикордонником виконували наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Супровід транспортних засобів» спільно з ПОРВ (з м.д.н.п. Кодима) на залізничній станції «Кодима» в м. Кодима, Подільського району Одеської області, на відстані до 10000 метрів від лінії державного кордону України в районі пп/зн № 0280 на напрямкум. Кодима (Україна) - с. Плоть (Республіка Молдова) було виявлено громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в групі осіб, а саме з іншим громадянином Україничоловічої статі у віці від 18 до 60 років (матеріали щодо якого оформленні в окрему справу про адміністративне правопорушення та відомості про особу якого суд не вважає за можливе зазначати у даній справі, щоб не допустити висновків щодо його діянь поза межами справи стосовно нього), намагалися незаконно перетнути ДКУ на вихід з України в Республіку Молдова, без вантажу, в обхід встановлених пунктів пропуску через ДКУ. Своїми діями порушиливимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинили правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 2041 КУпАП;

- письмовим поясненням ОСОБА_2 від 06.05.2024 року (а.с.6), в якому останній пояснив, що вийшов на станції «Кодима» з потяг «Одеса-Київ» з метою перетину кордону, а також зазначив, що вину визнає.

Згідно положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року № 661-IV, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведене письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допустимим, належним, достатнім і достовірним доказом, внаслідок узгодженості його внутрішнього змісту та відсутності суперечностей між ним та іншими доказами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

Крім того, суд не знаходить іншого пояснення, аніж спроба незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску, для перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який є мешканцем м. Києва та документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 23.05.2018 року органом 8089 та мав останній із собою на час свого виявлення прикордонним нарядом Державної прикордонної служби України на прикордонній контрольованій території АДРЕСА_2 , в безпосередній близькості від лінії державного кордону.

Згідно Переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, затвердженого постановою Кабінети Міністрів України від 3 серпня 1998 р. № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони», в Одеській область таким, серед інших, є увесь Подільський район, де запроваджений прикордонний режим.

В свою чергу свідок ОСОБА_4 , допитаний у судовому засіданні, яке відбулось 27.05.2024 року за клопотанням захисника адвокат Бакулін Д.О. від 09.05.2024 року, надав покази про те, що є працівником Державної прикордонної служби України та був очевидцем події виявлення ОСОБА_2 прикордонним нарядом «Супровід транспортних засобів» на залізничній станції «Кодима» внаслідок того, що на той час якраз перебував там з метою виконання своїх службових обов`язків щодо перевірки несення служби згаданим прикордонним нарядом, а після доставлення ОСОБА_2 до приміщення Державної прикордонної служби України у м. Кодима здійснив отримання письмового пояснення від нього та склав у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення, після чого його участь в оформленні правопорушення була завершена, але знає, що в подальшому ОСОБА_2 було передано працівникам ТЦК та СП особою, яка на той час була черговою. Також відзначив, що на час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнавав те, що мав мету перетин державного кордону, та не підтвердив обставин вчинення до нього тиску для отримання відповідних пояснень.

Надаючи оцінку цим свідченням суд відзначає, що вони за своїм змістом відповідають викладенню обставин в матеріалах справи складених у даній справі на стадії досудового оформлення, не містять суперечностей із ними та не підтверджують тверджень і доводів сторони захисту на заперечення вини ОСОБА_2 у вчиненні пред`явленого йому адміністративного правопорушення. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), суд не має права відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. Тому суд, з метою додержання права на захист щодо визначеності і обмеження обсягу доказів сторони обвинувачення лише тими доказами. які були здобуті на стадії досудового оформлення, не використовує даний доказ на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас суд наводить мотиви відхилення доводів щодо відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 висловлених захисником адвокатом Бакуліним Д.О. у своєму клопотанні від 27.05.2024 року на протокол про адміністративне правопорушеннята усно в судовому засіданні, а саме:

- з приводу доводів про те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі та з додатком до нього не є належними та допустимими доказами доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки висновок суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, як вже зазначалось вище, ґрунтується не лише на одному протоколі про адміністративне правопорушення, а його сукупності із іншими доказами рапортом посадової особи Державної прикордонної служби України та письмовому поясненні самого ОСОБА_2 , яким судом надано оцінку у своєму взаємозв`язку між собою та які не містять суперечностей між собою, а відтак зазначене вказує на їх переконливість і достовірність;

- з приводу доводів про те, що протокол про адміністративне правопорушення та письмове пояснення були підписані ОСОБА_2 у даній справі на стадії її досудового оформлення під «сильним психологічним тиском» зі сторони працівників Державної прикордонної служби України, то суд оцінює зазначене критично, оскільки самим ОСОБА_2 та/або його захисником адвокатом Бакуліним Д.О. суду не надано підтверджень подання до компетентного органу досудового розслідування за підвідомчістю заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, в порядку ст. 214 КПК України, для розслідування обставин застосування донього протиправних дій насильницького характеру з боку посадових осіб. Одночасно суд відзначає те, що в рамках кримінального провадження існує можливість проведення психологічної, почеркознавчої та лінгвістичної експертиз, згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Мінюсту від 08.10.1998 року № 53/5, для встановлення обставин добровільності надання письмових пояснень;

- з приводу доводів про те, що його підзахисний знаходився на великій відстані (до 10000 метрів) від лінії державного кордону України, тому це при відсутності з його боку активних дій не вказує на спробу перетину державного кордону України, то суд не погоджується з таким твердженням захисника, оскільки суд вважає, що за неведених умов у діянні ОСОБА_2 наявна саме спроба перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України. При цьому, суд відзначає, що норма диспозиції ч.1 ст. 2041 КУпАП за ступенем визначеності у ній дії особи є не абсолютно визначеною, оскільки в ній не визначається конкретизації способу дій особи щодо спроби перетинання державного кордону, а відносно визначеною так як містить в собі зазначення «будь-яким способом», що дозволяє оцінювати дії особи у конкретній ситуації. Саме адміністративне правопорушення пред`явлене ОСОБА_2 має усічений склад, в якому момент його закінчення пов`язується з учиненням діяння, яке за своїм змістом є попередньою протиправною діяльністю (готування або замах), тобто у даному випадку «спроба» (у вигляді «намагання»), а не безпосередній «перетин державного кордону». При цьому, будучи повідомленим про судовий розгляд ОСОБА_2 не надав до суду вагомих доказів чи хоча б ґрунтовних пояснень причин свого перебування або принаймні самої мети його перебування на прикордонній контрольованій території м. Кодима, Подільського району Одеської області, за умов введеного воєнного стану та оголошеної мобілізації, яка б була не пов`язана із спробою перетину державного кордону. В свою чергу пояснення захисника про те, що ОСОБА_2 перебував назалізничній станції «Кодима» в м. Кодима, Подільського району Одеської області, лише внаслідок того, що прямуючи до станції «Вапнярка» потягом 106Швийшов з вагону покурити на думку суду не є переконливими для спростування вчинення правопорушення з огляду на те, що згідно інформації, яка знаходиться у публічному доступі в мережі Інтернет потяг 106Ш (Чорноморець) сполученням «Одеса-Київ» має зупинку на станції «Кодима» лише 2 хвилини (прибуття о 00:51, а відправлення о 00:53) під час комендантської години. При цьому суд відзначає, що згідно матеріалів справи ОСОБА_2 було виявлено працівниками Державної прикордонної служби України назалізничній станції «Кодима» о 01 год. 55 хв., коли потяг 106Ш не лише вже відправився зі станції «Кодима», а навіть проїхав станцію «Вапнярка» та прямував до станції «Жмеринка» (Вінницької області). Окремо суд відзначає, що навіть самої задекларованої захистом у поясненні мети прямування ОСОБА_2 до станції «Вапнярка» також не повідомлено.

Таким чином підсумовуючи оцінку надану запереченням адвоката Бакуліна Д.О. щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суд твердження захисника оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови захисту з метою ухилення свого підзахисного від адміністративної відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023 та від 05.02.2024 року № 49/2024, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX та від 06.02.2024 року № 3564-IX.

Крім того, розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 26.02.2022 року № 14/А-2022 «Про впровадження заходів правового режиму воєнного стану» та розпорядження Подільської районної військової адміністрації від 26.02.2022 року № 06/22 «Про впровадження заходів правового режиму воєнного стану на території Подільського району Одеської області», на території Одеської області, зокрема її Подільського району, запроваджено комендантську години, яка з врахуванням відповідних змін, з 28.02.2023 року становить період часу з 00.00 години до 05.00 години.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах надзвичайних обставин (пункт 5 ч.1 ст. 35 КУпАП) воєнного стану та під час комендантської години, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі максимально передбаченому санкцією за вчинення даного адміністративного правопорушення без застосування конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки матеріали справи не місять в собі відомостей про існування останніх.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 2041 ч.2, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 28.05.2024 року.

Суддя Д.В. Вороненко