Номер провадження: 33/813/903/24
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Романової Лілії Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 064164 25.06.2023 року вбачається, що 25.06.2023 року, 25.06.2023 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BMW номерний знак НОМЕР_1 по вул. Ген. Петрова, 49 в м. Одесі , у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на прилад ALKOTEST 7510 (DRAGER) . Результат тесту 0,38% проміле, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокатРоманова Л.О.подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2024 року постановити нову постанову, якою закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а саме у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до матеріалів справи відсутні належні докази, щодо керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Скаржник також зазначає, що відповідно до відеозапису наявного в матеріалах справи відсутній факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Зазначали, що на відеозаписі зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння на вулиці біля автомобіля, який був у вимкненому стані. Вважали, що в протоколі не вказані свідки, які б могли підтвердити керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене вважали, що судом першої інстанції формально було розглянуто дану справу, а висновки зроблені судом першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, тому вважали, що версія відсутності факту керування ОСОБА_1 не спростована.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то скаржник не вважає його самостійним доказом у справі, який би міг підтвердити вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також зазначали, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічні засоби , які було застосовано.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення адвоката Романової Л.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно результату газоаналізатору ALKOTEST 7510 (DRAGER) вбачається, що при перевірці водія ОСОБА_1 на вміст алкоголю в крові на час зупинки за управлінням транспортного засобу, у останнього було виявлено 0,38 % алкоголю в крові.

У матеріалах справи міститься роздруківка результату газоаналізатора приладу «Alcotest Drager 7510», з якої вбачається, що останнє калібрування було 25.01.2023 року.

Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest Drager 7510», своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Актом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM-0438, вбачається, що результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивний 0,38 проміле, з результатом якого останній погодився, що підтверджується його підписом в акті. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень, що також фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським, та вимоги провести огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не заявляв.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 064164 25.06.2023 року року, даними огляду водія ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510 ARLM-0438, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння від 25.06.2023 року та відеозаписом з портативного реєстратора №471151 та №471022.

Доводи апеляційної скарги, про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортим засобом, відсутність зафіксованого на відеозаписі факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в повному обсязі спростовуються наданим відеозаписом, так на 0:03:57 хв відеозапису наявному в матеріалах справи ОСОБА_1 на питання поліцейського пояснює, що їхав керуючи вказаним транспортним засобом з 7 Неба на вул. Варненську, до чого за пару годин до зупинки транспортного засобу під його керуванням вживав алкогольний напій пиво в об`ємі 0,4 л., що дорівнює одному бокалу. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів не заперечував факту керуванням вищевказаним транспортним засобом та факту зупинки транспортного засобу під його керуванням, що апеляційним судом сприймається як доводи спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності та не відповідає наявним доказам у справі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що в протоколі не вказані свідки, які б могли підтвердити керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , спростовується тим, що зазначене адміністративне правопорушення фіксувалося безперервним відеозаписом з боді-камер поліцейських, а в протокол про адміністративне правопорушення було внесено номери боді-камер №471151 та №471022 на які було зафіксовано події пов`язані із складанням матеріалів про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбченого ч.1 ст. 130 КУпАП не обґрунтовано належними та допустимими доказами, натомість спростовується відеозаписом долученим до матеріалів справи, де працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_2 дві підстави для зупинки транспортного засобу.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції формально було розглянуто дану справу, а висновки зроблені судом першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, на підставі чого скаржники вважали, що версія відсутності факту керування ОСОБА_1 не спростована, є такими, що не відповідають матеріалам справи та виходячи з вищевикладеного спростовуються відеозаписом з боді - камер №471151 та №471022 , протоколом про адміністративне правопорушення ДПР№064164 , результатом тесту газоаналізатора Alcotest Drager 7510 ARLM-0438, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому такі доводи судом апеляційної інстанції також сприймаються як спосіб ухилення від відповідальності.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення, не є самостійним доказом у справі, який би міг підтвердити вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд сприймає як позицію апелянта на яку він має право, однак дані внесені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР №064164 від 25.06.2023 року в якому міститься підпис ОСОБА_1 , крім протоколу обґрунтовується відеозаписом наявним в матеріалах справи, результатом тесту газоаналізатора Alcotest Drager 7510 ARLM-0438, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння в якому також наявний підпис ОСОБА_1 про його згоду з результатом досліджених поліцейськими обставин даного адміністративного правопорушення, що апеляційний суд сприймає як формально визначений довід. Щодо доводів апеляційної скарги, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічні засоби , які було застосовано, також спростовується наявною інформацію зазначеною в графі свідки у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР №064164 від 25.06.2023 року, де наявний запис номерів боді-камер, №471151 та №471022, на які здійснювалась відеофіксація вказаного правопорушення .

Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 16 квітня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький