Справа № 455/689/24
Провадження № 3/455/539/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2024 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Клімченко М.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, пенсіонера,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Відділенням поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області до суду направлено протокол про адміністративне правопорушення від 23.02.2024 серії ВАД № 026423 відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 173-2 КУпАП, скоєного за наступних обставин: 23.02.2024 близько 13:30 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри його дружини ОСОБА_2 , під час якого виражався нецензурними словами, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та заперечував обставини, зазначені у протоколі про адмінправопорушення. Пояснив, що житловий будинок, в якому він проживає, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , поділений на дві частини, які відокремлені одна від одної, мають різні входи та окремі подвір`я. В одній частині будинку проживає він, а в іншій - ОСОБА_2 , сестра його колишньої дружини. З потерпілою він разом не проживає, спільний побут не ведуть, спілкуються нечасто. Іноді між ними виникають непорозуміння щодо витрат за споживання електроенергії, оскільки обсяг спожитої електроенергії обліковується одним спільним для двох частин будинку лічильником, розташованим в частині будинку, де проживає ОСОБА_1 . Наголошував, що того дня він потерпілу не ображав, вважає, що вона наговорює на людей, щось вигадує та викликає поліцію. Наполягав на виклику до суду потерпілої ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в одній із двох частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в іншій частині проживає ОСОБА_1 - колишній чоловік її сестри. З ОСОБА_1 вони спільно не проживають, побут не ведуть, практично не спілкуються. Також вказала, що того дня ОСОБА_1 її ображав, через що вона викликала поліцію.

Вислухавши позицію учасників процесу та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи із системного аналізу положень статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статей 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП передбачено, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді - встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто, перевірити правильність кваліфікації її дій, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, адміністративна відповідальність, передбачена частиною 1 статті 173-2 КУпАП, настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Положеннями статті 2 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно положень статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що потерпіла ОСОБА_2 є сестрою колишньої дружини особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 . При цьому потерпіла та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності спільно не проживають та не пов`язані спільним побутом. Отже, враховуючи, що потерпіла ОСОБА_2 відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не входить до кола осіб, визначених частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також відсутність обставин, визначених частиною 3 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, тобто, зокрема і дія статті 173-2 КУпАП - у даному випадку не поширюється на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, отже, дії особи щодо висловлювання нецензурними словами, у бік потерпілої не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП з урахуванням встановлених судом ступеню родинних відносин ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та відсутності фактів їх спільного проживання та ведення спільного побуту.

Відповідно до статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю в порядку пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статі 173-2 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена протягом десяти днів до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Суддя М.І. Клімченко