Справа № 346/1408/24
Провадження № 33/4808/486/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Дикуна І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду від 4 квітня 2024 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до відповідальності за ст.ст.122-4, 124, 130 ч. 1 КУпАП та згідно ст.36 КУпАП накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 16.03.2024 року о 16:33 год. в с. Грабич по вул. Грабицька Долішня, Коломийського району, керуючи автомобілем марки "Volkswagen Transporter", номерний знак « НОМЕР_1 », порушивши пункт 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль марки "Seat Ibiza" « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а також залишив місце вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п.2.10 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Крім того, він керував вказаним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні порушення процесуального та матеріального права в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 130 ч.1 КУпАП. Вказує, що він вчинив ДТП і з місця пригоди поїхав тільки тому, що відшкодував повністю збитки потерпілій і тому визнає себе винним тільки за ст.124 КУпАП, а тому можливість притягнення його до відповідальності за ст.122-4 КУпАП виключається. Зазначає, що він не визнає себе винним за ст.130 ч.1 КУпАП, адже поліцейськими було грубо порушені його права, в тому числі і на захист, оскільки йому це право не було забезпечено, що підтверджується відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи. Тому вважає, що згідно законодавства та практики ЄСПЛ він був обмежений в можливості скористатися правовою допомогою захисника. Разом з тим, йому не було вручено жодного документу поліцейськими і з ними він ознайомився тільки в суді. Стверджує, що він не відмовлявся від медичного огляду в медичному закладі і йому таке право не було роз`яснено, що також підтверджується відеозаписом події. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо нього про притягнення його до відповідальності за ст.ст. 122-4, 130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП, а покарання за ст.124 КУпАП у розмірі штрафу 850 грн залишити без змін.

Перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апелянт не оспорює постанову суду в частині ст. 124 КУпАП.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 в частині ст. 130 ч.1 КУпАП не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено, без прояву обвинувального ухилу і суворо додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП. Захисник заперечив таке вручення, у справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії або надсилання її поштою. Відмова водія отримати таку копію протоколу при її складанні, не звільняє працівника поліції її вручити через пошту або в суді перед судовим засіданням. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи захисника про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини за ст.130 ч.1 КУпАП, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови в указаній частині.

Апеляційні доводи апелянта щодо ст. 122-4 КУпАП слід відхилити через їх необґрунтованість.

Наведеними у постанові суду доказами підтверджується факт залишення ОСОБА_1 місця ДТП. Його пояснення про те, що він залишив місце події, оскільки врегулював ДТП з потерпілою, не є правовою підставою для його виправдання у цій частині. Крім того, потерпіла фактично не підтвердила доводи ОСОБА_1 в цій частині.

Тому всі апеляційні доводи апеляції за ст. 122-4 КУпАП не дають підстав для скасування постанови суду в цій частині.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду від 4 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі в цій частині закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

За ст.ст. 122-4, 124 КУпАП за сукупністю правопорушень залишити остаточне стягнення у виді 3400 грн штрафу, в решті постанову суду залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький