ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024Справа №607/2804/24

16 квітня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2024 року о 14 год 15 хв. по вул. 15 Квітня, 16 у м. Тернопіль, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Lexus LS460L», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810», №ARBF-0443 (повірка дійсна до 12.12.2024) та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кметик В.Я. зазначив, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пояснив, що 29 січня 2024 року близько 14 год 15 хв. ОСОБА_1 перебував по вул. 15 Квітня, 16 у м. Тернопіль неподалік транспортного засобу «Lexus LS460L», державний номерний знак НОМЕР_1 . В цей час до нього під`їхали працівники поліції, які повідомили ОСОБА_1 про порушення ним ПДР України. При цьому, на заперечення ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував, оскільки знаходився біля транспортного засобу, поліцейські не відреагували. ОСОБА_1 попросив працівників поліції надати докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, однак таких доказів не отримав.

Окрім того, ОСОБА_1 при складені протоколу неодноразово наполягав на залученні захисника, оскільки мав намір скористатися правовою допомогою адвоката, однак адвоката залучено не було.

Також, працівниками поліції порушено процедуру оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останніми не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що подав письмове клопотання.

Враховуючи вищенаведене, вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 , з участю його захисника Кметика В.Я.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог пункту 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положеннями пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями частини 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. п. 3, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що водій ОСОБА_1 29 січня 2024 року о 14 год 15 хв. по вул. 15 Квітня, 16 у м. Тернопіль, керував транспортним засобом «Lexus LS460L», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810», №ARBF-0443 (повірка дійсна до 12.12.2024) та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій відмовився.

Як слідує з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився, оскільки останній відмовився від проведення огляду на місці зупинки.

Як вбачається із свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №П 51 QM 2297 083 23, останнє чинне до 12 грудня 2024 року.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 січня 2024 року встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським в ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння на місці не проводився. ОСОБА_1 був доставлений працівниками до закладу охорони здоров`я.

З оглянутих судом відеоматеріалів з відеореєстратора патрульного автомобіля, нагрудних камер працівників поліції та камер зовнішнього спостереження встановлено, що 29 січня 2024 року о 14 год 15 хв. працівники поліції рухалися службовим автомобілем по вул. 15 Квітня у м. Тернопіль. На зустріч працівникам поліції рухався автомобіль, який здійснив розворот та працівники поліції одразу під`їхали до вказаного транспортного засобу, яким виявився «Lexus LS460L», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході перевірки документів та спілкуванні, працівниками поліції було виявлено в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», на що водій відмовився. Після цього, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, на що останній погодився. Прибувши в медичний заклад ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у порушені вищенаведених Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №709769 від 29 січня 2024 року;

-відеоматеріалами з відеореєстратора патрульного автомобіля, нагрудних камер працівників поліції та камер зовнішнього спостереження;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 листопада 2023 року;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Суд не приймає до уваги доводи захисника Кметика В.Я. про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 29 січня 2024 року.

Так, наявні в матеріалах справи докази, зокрема відеоматеріали з відеореєстратора патрульного автомобіля, нагрудних камер працівників поліції та камер зовнішнього спостереження в своїй сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Lexus LS460L», державний номерний знак НОМЕР_1 29 січня 2024 року близько 14 год 15 хв. На вказаних відеоматеріалах зафіксовано рух транспортного засобу «Lexus LS460L», державний номерний знак НОМЕР_2 , вихід ОСОБА_1 з водійських дверей вказаного автомобіля та момент коли працівники поліції під`їхали до останнього, що при їх співставленні свідчить про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 29 січня 2024 року.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються вищенаведеними відеоматеріалами в їх сукупності.

Не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки останньому на його вимогу, при складені протоколу про адміністративне правопорушення, не було надано можливість скористатися правовою допомогою адвоката, з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Таким чином, в даному випадку, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення в працівників поліції відсутній обов`язок щодо залучення адвоката або іншого фахівця у галузі права особі, стосовно якої складається такий протокол, оскільки таке право в особи виникає після передання відповідного протоколу до органу, який уповноважений здійснювати розгляд зазначеного протоколу.

Суд відхиляє доводи захисника, як на підставу для закриття провадження у справі, про те, що працівниками поліції було порушено процедуру оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки такі доводи не спростовують висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Безпідставними також є твердження захисника про відсутність законних підстав зупинки транспортного засобу, визнання неналежних та недостовірних всіх отриманих доказів, оскільки сам по собі факт скасування судом постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ст. 126 КУпАП не спростовує факт наявності законних підстав зупинки станом на 29 січня 2024 року та не спростовує висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більше того, як вбачається із змісту рішення суду від 03 квітня 2024 року підставою скасування оскаржуваної постанови стало не відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме не забезпечення права на правову допомогу під час винесення оскаржуваної постанови.

Суд не приймає до уваги твердження захисника про те, що склад правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП як безпідставні, оскільки у фабулі протоколу вірно викладено суть правопорушення, а саме як керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька