Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Раулець М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Раулець Марії Миколаївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Підгайці Луцького району Волинської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягався, не судимого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.12.2023 року о 23:55 годині, в місті Луцьку по проспекту Відродження, 14, керував транспортним засобом MITSUBISHI Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 , всупереч вимогам п.2.5 ПДР України, відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.34-35).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Раулець М.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити.

Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріальна права, є незаконною і необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Вказує на те, що з відеозапису на компакт-диску не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Станом на момент виявлення працівниками поліції вказаний транспортний засіб здійснив зупинку/стоянку на прилеглій території будинку № 14 по вулиці Відродження в місті Луцьку. ОСОБА_1 відразу на місці дав пояснення, що він не керував вказаним транспортним засобом, а знаходився за кермом транспортного засобу. Внаслідок чого в діях ОСОБА_1 взагалі відсутній складі і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. А тому за таких обставин суд мав би прийти до висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с.38-43).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 357855 від 13.12.2023 року (а.с.1);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції від 13.12.2023 року щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

-рапортом інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Костевка Ю.Ю. від 13.12.2023 року (а.с.7);

-відеозаписами із відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульної поліції та із нагрудної боді-камери поліцейського (а.с.6).

Згідно довідки, складеної інспектором відділу адміністративної практики УПП у Волинській області Пархомчук О. від 14.12.2023 року вбачається, що у відповідності до бази даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, отримав за місцем проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 09.12.2003 року (категорія А, В) (а.с. 4);

В ході розгляду справи місцевим судом був допитаний в якості свідка інспектор взводу № 1 роти № 3 БУПП у Волинській області ДПП ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 який суду пояснив, що під час здійснення патрулювання було виявлено транспортний засіб MITSUBISHI Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не міг припаркувати своє авто. У зв`язку з цим та з урахуванням того, що на той момент розпочиналася комендантська година, ним прийнято рішення з`ясувати обставини його перебування в автомобілі. В ході спілкування в ОСОБА_1 виявлено наявність ознак наркотичного сп`яніння, а у його транспортному засобі знаходився прилад для куріння канабісу. Як наслідок, водію запропоновано проїхати до медичного закладу з метою його огляду на предмет вживання наркотичних речовин, проте останній від такого відмовився. Свій фізіологічний стан та відмову від огляду останній мотивував поганим самопочуттям.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи апеляційним судом, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції, та не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, в діях ОСОБА_1 та правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Раулець Марії Миколаївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.