ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі головуючого судді Сидорука Є.І., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Штогрін В.С.,

розглянувши матеріали, які надійшли з управління Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12 червня 2023 року серія ААД № 381369, 12 червня 2023 року о 19 год. 40 хв. в м. Рівне по вул. Київській, 133 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820 в присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 2031 від 12.06.2023 року, результат огляду становить 0,73 проміле.

Під час розгляду справи, адвокат Штогрін В.С., подала письмові заперечення стосовно протоколу та додатково зазначила, що свою вину в порушенні ПДР ОСОБА_1 не визнає, оскільки даного адмінправопорушення не скоював. Пояснила суду, що жодним матеріалом у справі не підтверджується наявність основної кваліфікуючої ознаки даного виду правопорушення як безпосереднє керування транспортним засобом, оскільки транспортний засіб від самого початку відеофіксування події стоїть на узбіччі, мотор вимкнений, водій за кермом транспортного засобу відсутній. Також вказала, що на першому по хронології відео вбачається, що інспектор спілкується із невідомою особою, оскільки на відео відсутня можливість ідентифікувати таку особу (не видно обличчя), інспектор по імені дану особу не називає.

Крім того, захисник вказує, що в зв`язку із тим, що транспортний засіб на відео стоїть припаркований на узбіччі, час гіпотетичного керування транспортним засобом неможливо встановити через відсутність відеофіксації керування транспортним засобом та зупинки транспортного засобу інспекторами поліції.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

Огляд водіїв транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.3 Порядку).

П. 10 вказаної Інструкції передбачено складання Акту огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, в разі, якщо особа відмовляється від проходження такого огляду на місці, в Акті зазначаються дані відмови, а також зазначаються свідки, що засвідчують дану відмову. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. При цьому презюмується, особі роз`яснено принцип дії приладу, його надали для огляду, назвали його тип і лише після цього нібито особа відмовляється від проходження огляду за допомогою даного приладу. Із відеоматеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не було вручено Акт огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, не зафіксовано у даному акті і відмову від його отримання, як того вимагає Інструкція, що є прямим порушенням її вимог та унеможливлює використання даного документу при встановленні наявності чи відсутності вини в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності. В зв`язку із тим, що на відео фіксація події не повна, не має жодної можливості підтвердити дані, що вказані в Акті, фактично неможливо встановити, яким же чином особі пропонували пройти огляд на місці зупинки, як/чи показували їй прилад, як/чи пояснювали його технічні характеристики, чи було здійснено нульовий (пробний) запуск для підтвердження роботи приладу при такому запуску прилад має показати 0 проміле, що також виключає можливість використання даного документу як належного та допустимого доказу у справі.

Також адвокат Штогрін В.С. вказує, що у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено не той прилад Alkotest Drager, яким було нібито здійснено фіксацію перебування особи в стані алкогольного сп?яніння. У Акті зазначено - Alkotest Drager 6810, а до матеріалів справи долучено роздруківку із приладу Alkotest Drager 6820, а відтак матеріали справи містять суттєві суперечності, що також унеможливлює використання Акту як доказу у справі про адміністративне правопорушення.

Також захисник зазначила, що у направленні буквально мають бути зазначені дані, що встановлені інспектором. У направленні зазначено «куди» направляється особа, «хто саме» направляється (анкетні дані особи), «ким направляється» (дані інспектора), «що було встановлено інспектором», за допомогою чого встановлено, а не результати нібито проведеного огляду лікарем. В даному випадку вбачається, що нібито згідно чеку приладу Dragger Alkotest 6810 на місці зупинки стан сп`яніння становить 0,73 проміле. Дані обставини беззаперечно свідчать на користь особи, яку намагаються притягнути до відповідальності, оскільки підтверджують неналежне проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння.

У направленні на огляд водія також зазначено, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810, тоді як до матеріалів справи долучено роздруківку із приладу Alkotest Drager 6820 дані прилади є технічно різними за своїми технічними характеристиками, їх неприпустимо ототожнювати, а відтак направлення також суперечить матеріалами справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності та не може бути належним та допустимим доказом.

Додатково зазначила щодо пояснень гіпотетичних свідків факту гіпотетичного проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп?ніння та адміністративного правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 4 Порядку, не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Дана норма кореспондується з положеннями п.7 розділу IХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали шаблонні пояснення, по даному факту це готові заповнені бланки, що підтверджується ідентичністю їх змісту та форми, навіть ті дані, які гіпотетично мали б заповнити свідки заповнені одним почерком, у поясненнях свідків також зазначено, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810, що також суперечить матеріалам справи, а відтак дані пояснення не можуть бути використані судом як належні та допустимі докази.

Із викладеного чітко вбачається, що належне складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, ненадання суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували дані, зазначені у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Просила закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутності події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, відеозапис події, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським (при здійсненні безперервної відеофіксації події) у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються впорядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктами 2 - 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103(з відповідними змінами) (далі Порядку від 17.12.2008р. №1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів, а в разі неможливості їх застосування, у присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкції від 09.11.2015р.), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст..266 КпАП України (далі заклад охорони здоров`я).

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст.6 Основного Закону України).

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КпАП України.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Обов`язковість вищенаведеного рішення і висновків Конституційного Суду України встановлена ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України».

З аналізу положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності може бути особа за керування транспортним засобом в стані сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

У п. 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

До зазначеної Інструкції затверджено 19 додатків зразків документів. Такого документу, як типовий бланк допиту або відібрання пояснень у свідка, у даному переліку немає.

Отже, виготовлення і використання працівниками поліції заздалегідь роздрукованих пояснень свідків є неналежними та недопустимими доказами у справі.

Таким чином, суд не приймає до уваги наявні у матеріалах справи пояснення свідків, оскільки, зміст таких пояснень є ідентичними, підписані на заготовлених раніше, надрукованих бланках, які не регламентовані Інструкцією, а тому не можуть бути доказом.

Виходячи з наведених норм законодавства, оцінивши всебічно, повно і об`єктивно, за своїм внутрішнім переконанням, в їх сукупності з точки зору їх достатності, належності, керуючись законом та правосвідомістю досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в судовому засіданні не підтверджено перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відповідних фактичних даних не містить ні протокол, ні додані до нього матеріали, ні пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Акт огляду на стан сп`яніння, протокол серії ААД № 381369 про притягнення до адміністративної відповідальності, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими ніби-то підтверджується перебування особи в стані алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження огляду на стан сп?яніння в медичному закладі, суд оцінює критично, оскільки зазначені у ньому дані не відповідають матеріалам справи, зокрема, дані не відповідають відео запису із нагрудних камер інспекторів поліції, оскільки із даних записів не вбачається ні керування транспортним засобом, ні зупинка інспекторами особи. Також суд критично оцінює пояснення свідків з огляду на те, що у них нібито надано пояснення про підтвердження факту перебування особи шляхом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810, адже за допомогою даного приладу огляд не проводився. А відтак пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Акт огляду на стан сп?яніння, Протокол серії ААД № 381369 від 12.06.2023 р. не є належними та допустимими доказами у справі та додатково свідчать про недотримання вимог Інструкції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу вказує на відсутність події та складу адміністративного правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП, у зв?язку з чим ОСОБА_1 в даному випадку не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, наслідком чого є закриття провадження.

Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 280,283, п. 3 ч.1 ст.284, ч.ч. 13 ст.294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду.

Суддя