Справа 362/5525/23
Провадження 3/362/20/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2024 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП

встановив:

26.08.2023 о 12:00 год. у с. Березанщина Фастівського району Київської області по вул. З`єднання водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення правил п. п. 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Lexus, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 у судовому засіданні категорично заперечив факт своєї вини. Пояснив, що того дня рухався на своєму автомобілі у вказаному у протоколі місці, попереду нього рухались повільно декілька автомобілів, він вирішив виконати маневр обгону. Переконавшись в безпечності цього маневру, пропустивши транспортний засіб, який рухався у зустрічному напрямку, почав виконувати обгін і, коли вже рухався по зустрічній смузі для руху, автомобіль, який рухався у потоці, увімкнув лівий покажчик повороту та різко виконав маневр повороту ліворуч, що було несподівано для нього. Запевнив суд, що уникнути зіткнення не мав змоги, як і повернутись у свою смугу для руху. Наголосив, що вказаний відрізок дороги не має дорожньої розмітки та відповідних інформативних знаків про перехрестя та пішохідний перехід попереду, якщо вони були б наявні, то не виконував би даного маневру, так як це забороняють ПДР України. Просив суд закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Устенко І.О. (діє на підставі договору № 334 від 30.08.2024 та ордеру серія АІ № 1413491 від 14.10.2023) також заперечив винуватість свого клієнта у скоєнні цієї ДТП, вказуючи, що винен водій ОСОБА_3 , яка несподівано почала виконувати маневр повороту ліворуч, не переконавшись у безпечності маневру. Захисник наголосив, що інкриміновані ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху не знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП, що підтверджуються усіма доказами, наявними при матеріалах справи, у тому числі і схемою до протоколу, де зазначений гальмівний слід автомобіля, що розташований прямолінійно на смузі зустрічного руху.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що того дня рухалася на автомобілі, маючи намір здійснити поворот ліворуч, переконалася у безпечності цього маневру і завчасно ввімкнула лівий покажчик повороту. Коли розпочинала цей маневр, то автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у правій смузі для руху, а коли закінчувала цей маневр, то водій цього автомобіля здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, що і стало причиною ДТП. Наголосила, що гальмівний шлях автомобіля Mitsubishi Outlander склав 20,5 метрів, хоча максимально дозволена швидкість на тій дорозі була 50 км/год, попереду був пішохідний перехід і перехрестя. Вважає, що саме ОСОБА_1 є винуватцем цього ДТП.

Постановою суду від 26.10.2023 по даній справі призначено судову автотехнічну експертизу за клопотанням сторони захисту.

31.01.2024 до суду повернулися матеріали справи з експертної установи без виконання призначеної експертизи, так як у визначений термін відповіді на заявлене клопотання експерта № 19/111/12-1-69-2024 не надано, а тому постанова про призначення автотехнічної експертизи була залишена без виконання, а експертне провадження закрито.

01.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання сторони захисту, де захисник з-поміж іншого просив повторно призначити експертизу у цій справі, у цьому клопотанні було відмовлено.

05.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання захисника про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 порушень пунктів 12.1 13.1 ПДР України, а тому складу адміністративного правопорушення. Також долучив до матеріалів справи висновок експерта № 33 від 04.04.2024.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до висновку про таке.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, зокрема Правил дорожнього руху України

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.

Ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.п.1.4, 1.5 Правил дорожнього руху України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.

Згідно з пунктом 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

П. 13.1 Правил дорожнього руху України зобов`язує водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому безпечний інтервал, це безпечна бокова відстань між автомобілями, які рухаються поряд в одній, або ж у сусідніх смугах руху, а безпечна дистанція - це безпечна відстань між автомобілями, які рухаються один за іншим в одній смузі руху в одному напрямку.

Відповідно до вимог п. 14.2. ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону;

б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;

в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Положеннями п 14.6.а і п 14.6.в ПДР України передбачено, що обгін заборонено, у тому числі на перехресті і ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Так, диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, винуватість ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-фактичними відомостями, викладеними у протоколі серії ААД № 333845 від 26.08.2023;

-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.08.2023, яка підписана усіма учасниками пригоди без зауважень. Так, з цього письмового доказу вбачається, що ділянка дороги має прилягаючу автодорогу зліва відносно напрямку руху обох водіїв, зафіксований гальмівний шлях автомобіля водія ОСОБА_1 , довжина якого становить 20.5 м. та закінчується на початку прилягаючої дороги. Точка контактування (місце зіткнення автомобілів) є кінцевою точкою гальмівного шляху автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , та знаходиться у межах перехрестя;

-письмовими поясненнями Школьної ( ОСОБА_4 ) від 26.08.2023 та її поясненнями, які надавала суду;

-фототаблицями із зображенням обстановки до моменту ДТП та пошкоджень автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_2 , після зіткнення і розташування автомобілів на дорозі;

-даними відеозапису з реєстратора автомобіля ОСОБА_1 , з якого вбачається як останній виїжджає на зустрічну смугу для руху, тоді як водій автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_2 , уже включила покажчик повороту ліворуч, розпочала маневр повороту ліворуч, почала його здійснювати, і у цей момент відбувається зіткнення. З цього відеозапису чітко вбачається наявність перехрестя на цій ділянці дороги, а також пішохідного переходу за перехрестям.

Щодо пояснень ОСОБА_1 , які він надавав після ДТП, про те, що інший учасник ДТП не ввімкнула покажчик повороту ліворуч, то суд констатує, що це прямо спростовується наданим стороною захисту відеозаписом з відеореєстратора. Також з цього доказу чітко вбачається наявність попереду перехрестя і пішохідного переходу.

Суд бере до уваги висновок експерта, який виконано на замовлення сторони захисту, водночас зауважує, що вихідні дані для проведення цієї експертизи надавалися лише стороною захисту без врахування пояснень іншого учасника ДТП, а тому, на думку суду, експерт не оцінював усі обставини цієї ДТП у їх сукупності.

До того ж суд бере до уваги той факт, що судом призначалася експертиза по цій справі, однак експертне дослідження було закрито через невчасне надання пояснень на клопотання експерта.

Отже, на думку суду, діяння ОСОБА_1 перебувають у причинно-наслідковому звязку з виникненням даної пригоди, а в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як він, як водій, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Позицію сторони захисту щодо невизнання винуватості суд розцінює як лінію захисту з метою уникнення відповідальності.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення .

Так, з матеріалів справи убачається, що вказане правопорушення ОСОБА_1 скоїв 26.08.2023, тоді як справа до Васильківського міськрайонного суду Київської області після проведення експертизи надійшла 31.01.2024, тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення.

Водночас суд зауважує, що правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29.04.2020 (справа № 686/4557/18) констатовано, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись статтями 38, 247, 283-284, 268 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко