Справа № 713/906/24
Провадження №3/713/497/24
ПОСТАНОВА

іменем України

18.04.2024 м. Вижниця

Суддя Вижницького районного суду Чернівецької області Кибич І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , ФОП, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ст.204-1 ч.2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 10.02.2024 року о 17-50 год., спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, на напрямку 736 прикордонного знаку, на відстані 9000 метрів до лінії державного кордону, на території Берегометської ОТГ, Вижницького району Чернівецької області, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.9, 12 ЗУ «Про Державний кордон України». Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.204-1 ч.2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судове засідання захисник адвокат Ткач В.В. не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи подала заперечення, в якому зазначила, що у матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази, які б з достовірністю підтверджували, що перебуваючи на відстані 9000 м від лінії Державного кордону (що є поза межами спеціально виділеної території, а іншого в протоколі не зазначено та не доведено) ОСОБА_2 мав намір його перетнути. У діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП і доказів протилежного матеріали справи не містять. Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, схеми прикордонної смуги чи/або спеціально виділеної території, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину. Саме по собі перебування ОСОБА_1 в контрольованому прикордонному районі, без надання належних та допустимих доказів, не може свідчити про те, що останній намагався незаконно перетнути державний кордон. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП. Розгляд справи здійснити у її відсутність та у відсутність ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в діях ОСОБА_1 є подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП, в зв`язку з чим за скоєне він повинен нести відповідальність.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення Серія ЗхРУ №250553 від 10.02.2024 року;

протоколом про адміністративне затримання від 10.02.2024 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 736 прикордонного знаку, на відстані 9000,00 метрів до лінії державного кордону;

пояснення ОСОБА_1 від 10.02.2024 року з даних якого вбачається, що отримав контакти особи ОСОБА_3 , який мав посприяти у перетині кордону України з Румунією. На початку сконтактував щоб дізнатися умови нелегального перетину і відмовився. Адже він передбачав йти пішки лісовою місцевістю у зимню пору. Через місяць чи два, ще раз сконтактував і запитав чи може він допомогти йому. В`ячеслав повідомив, що потрібно йти 10-11 лютого, оскільки буде достатньо тепло і у нього в ці дні домовленість із місцевими прикордонниками, однак наголосив, що буде дорожче, близько 5000,00 доларів США. В`ячеслав особисто заїхав за ним і він зупинився в готелі в с.Мигове, Вижницького району, де вони переночували. Зранку долучився до них ще один хлопець, як згодом виявилось оперативний працівник прикордонної служби, який і затримав їх на початку пішого шляху. Йому було запропоновано співпрацю з слідчими діями, так як на наступній після початкової точки (альтанки) мала бути капличка, де їх мав провести хтось інший до самого кордону. Але через затримання, вияснювання ситуації, вони запізнились на точку і їх там вже ніхто не зустрів. Після того з оперативниками спустились з гірської місцевості до села, де їх оформила патрульна поліція;

пояснення ОСОБА_4 з даних якого вбачається, що останній показав, що 10.02.2024 року в ході реалізації випереджувальної інформації про можливе протиправне діяння виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» близько 17-50 год. ним було виявлено зупинено транспортний засіб, в якому в якості пасажирів перебували ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . В ході перевірки та проведення співбесіди було встановлено, що вищевказані громадяни мали намір незаконно перетнути державний кордон з України в Румунію за грошову винагороду. Ним було проінформовано старшого зміни прикордонних нарядів, та доставлено до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з метою з`ясування обставин правопорушення та оформлення протоколів про адміністративні правопорушення.

В зв`язку з вищевикладеним, суд, проаналізувавши наявні в справі матеріали в їх сукупності, приходить до переконання, що вищезазначені факти вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

При дослідженні доказів по справі не встановлено, що вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Крім того, жоден із досліджених доказів, ні викладені в ньому обставини жодним чином не оспорені стороною захисту у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, суд критично відноситься до пояснень та заперечення ОСОБА_1 та захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ст.240-1 ч.2 КУпАП, а тому суд розцінює ці пояснення як захисну позицію з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП, під час розгляду справи не встановлено.

При призначенні стягнення Суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, ступінь вини, пом`якшуючі та обтяжуючі його відповідальність обставини. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки такі знаряддя та засоби відсутні, що на думку суду, буде відповідати завданням КУпАП та достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі та керуючись ст.ст. 40-1, 204-1 ч.2, 221, 283, 284, 285, 287-289 КУпАП, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500,00 (Вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 (Шістдесят) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іван КИБИЧ