Справа 345/1073/24
Номер провадження 3/350/162/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №392 від 07.02.2024, ОСОБА_1 07.02.2024 о 15:45 год. вчинила порушення провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: реалізація тютюнових виробів без наявності ліцензії, чим порушено ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого її адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона не має жодного відношення до викладених у протоколі обставин вчинення правопорушення у магазині-кафе АДРЕСА_2 , оскільки у вказаному магазині-кафе господарську діяльність здійснює інша особа, а тому вона не може бути притягнута до відповідальності. 07 лютого 2024 року о 15 годині 45 хв. вона не продавала тютюнові вироби, не торгує ними взагалі, а тому і не повинна отримувати будь-якої ліцензії.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно із ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протоколом про адміністративне правопорушення №392 ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП має бланкетний характер, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено посилання на норму спеціального закону, який регламентує ту чи іншу діяльність, яка потребує ліцензування, та яку порушила особа.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення законодавець визначає суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно із ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію ( сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, ч.1 ст.58 ГК України встановлено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст.128 ГК України передбачено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ст.15 цього Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

На розгляд суду на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП уповноваженим органом надано протокол про адміністративне правопорушення №392 від 07.02.2024 (а.с.1), акт (довідку) фактичної перевірки від 07.02.2024 №55/09-19-09-01/ (а.с.2-5, далі Акт фактичної перевірки) з додатком №1 (а.с.6).

За змістом ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №392 від 07.02.2024, який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, зазначено відомості про посадову особу, яка склала протокол та особу, відносно якої він складений, суть адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. Зокрема зазначено, що ОСОБА_1 07.02.2024 о 15:45 год. вчинила порушення провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: реалізація тютюнових виробів без наявності ліцензії, чим порушено ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями.

Однак про вчинення ОСОБА_1 07 лютого 2024 року о 15 годині 45 хвилин інкримінованого їй правопорушення матеріали справи жодного доказу не містять.

Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 є посадовою особою підприємцем.

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, суд проводить розгляд справи про адміністративне правопорушення.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Водночас, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, уповноважена особа описує та фіксує в ньому обставини, дії та події, які на її суб`єктивну думку є виявленим адміністративним правопорушення, однак, допоки кінцеве рішення не буде прийняте уповноваженим органом (в даному випадку судом) у встановленому законом порядок на основі всебічного дослідження всіх доказів, такий протокол не породжує будь-яких правових наслідків для особи, щодо якої він складений, як і не встановлює її прав і обов`язків.

Тобто протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні статті 251 КУпАП, якщо обставини, викладені в ньому не будуть підтверджені іншими належними, достатніми та допустимими доказами.

Зазначене є гарантією об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та виключає можливість притягнення невинних осіб внаслідок упередженого та/або необ`єктивного складення уповноваженими особами відповідних адміністративних матеріалів щодо тих чи інших осіб.

Враховуючи інкриміноване протоколом ОСОБА_1 діяння, суд повинен встановити на підставі долучених до матеріалів справи доказів факт провадження ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем господарської діяльності, в тому числі без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що місцем вчинення правопорушення є магазин-кафе у АДРЕСА_3 , однак не зазначено вулицю на якій такий магазин розташований, номер будинку, а також назву (за наявності).

Про перевірку магазину-кафе у АДРЕСА_3 зазначено у Акті фактичної перевірки, у якому конкретизовано розташування вказаного магазину-кафе по АДРЕСА_2 .

При цьому, аналізуючи зміст Акту фактичної перевірки, вбачається, що ОСОБА_2 є суб`єктом господарської діяльності, яку провадить у вказаному вище магазині-кафе.

Однак, у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого її адміністративного правопорушення заперечила, оскільки стверджує, що немає жодного відношення до викладених у протоколі обставин вчинення правопорушення у магазині-кафе АДРЕСА_2 , оскільки у вказаному магазині-кафе господарську діяльність здійснює інша особа.

Надаючи оцінку вказаним твердженням особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд звертає увагу, що хоча у протоколі зазначено про провадження ОСОБА_1 як підприємцем господарської діяльності, однак на підтвердження такої обставини до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підставі яких суд міг би прийти до висновку, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, а тому може бути суб`єктом інкримінованого їй правопорушення.

Суд звертає увагу, що у Акті фактичної перевірки зазначено номер фізичної особи за ДРФО, однак суд позбавлений можливості перевірити такий номер у відповідному державному реєстрі, при цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Не долучено до справи також і доказів, в тому числі виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з яких суд міг би встановити, яке відношення ОСОБА_1 має до магазину-кафе у АДРЕСА_2 , та чи здійснює вона у ньому господарську діяльність як підприємець.

При цьому суд звертає увагу, що на підтвердження своїх доводів, що у вказаному магазині-кафе господарську діяльність здійснює інша особа, ОСОБА_1 долучила фотосвітлини ліцензій на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, алкогольними напоями, термін дії з 20.10.2023 до 20.10.2024 (а.с.24-25), з яких вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснює торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями в магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у АДРЕСА_2 .

За таких обставин, оскільки матеріалами справи не підтверджено провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без відповідної ліцензії у вищезазначеному магазині-кафе, при цьому нею наведено достатні аргументи на підтвердження провадження господарською діяльністю у вказаному магазині-кафе іншою особою, тому суд приходить до висновку, що факт реалізації ОСОБА_1 тютюнових виробів відповідно до Додатку №1 до Акту фактичної перевірки не підтверджено належними та достатніми доказами.

Крім цього, посадовою особою, яка складала протокол №392 про адміністративне правопорушення не інкримінується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП в зазначений в Акті (довідці) фактичної перевірки ( а.с.2) та в Додатку № 1 час, таким часом, як зазначив суд вище, вказано 07 лютого 2024 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

До матеріалів справи не долучено будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо факту провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Зокрема, не долучено фото-відео фіксації правопорушення, пояснень свідків, грошових коштів, фіскальних документів на підтвердження факту реалізації тютюнових виробів (чеки, квитанції), а також не встановлено особу, яка придбала вказану продукцію та яка б могла вказати на особу, яка їй реалізувала тютюнові вироби.

Отже, під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 доказів на підтвердження її винуватості у тому, що вона 07.02.2024 о 15 год.45 хв. вчинила інкриміноване їй правопорушення не здобуто.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Згідно з вимогами ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст.247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: