Номер провадження: 33/813/855/24
Номер справи місцевого суду: 504/594/24
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Родіонова Артема Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу захисника Родіонова Артема Володимировича

на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року

встановив:

Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2024 року о 16:01 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, смт.Нові Біляри траса М-28, 34 км. БП-20,

ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував транспортним засобом «КАМАЗ-5320» н/з НОМЕР_1 з причепом «СЗАП-8352» н/з НОМЕР_2 , не маючи відповідної категорії та не маючи права керування транспортним засобом. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.1 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Родіонов А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що складений поліцейським протокол про адміністративне правопорушення не розкриває об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, оскільки правоохоронцями не зазначено у протоколі, яка саме категорія відсутня у водійському посвідченні ОСОБА_1 . Факт керування транспортним засобом доводиться за допомогою таких джерел доказів, як відеофіксація або ж пояснення свідків, однак матеріали справи, окрім самого по собі лише протоколу про адміністративне правопорушення, не містять інших доказів на підтвердження факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом. Під час розгляду справи, усупереч ст. 278 КУпАП, суд першої інстанції не вирішив питання про витребування у поліцейського відеозапису з камери нагрудного відеореєстратора, тим самим допустив неповне з`ясування обставин справи. На думку захисника, долучена до матеріалів справи постанова не може бути прийнята судом у якості належного та допустимого доказу, оскільки вона не містить будь-яких відомостей про підписи посадових осіб, печатку органу, та взагалі відомості зазначені у ній не відповідають обставинам справи. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про набрання цією постановою законної сили.

04 квітня 2024 року захисник Радіонов А.В. подав клопотання про зупинення провадження по цій справі, яке обґрунтовує тим, що ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року у справі №504/844/24 відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про скасування постанови ЕНА №1164360 від 26 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП, і результати розгляду якої у порядку адміністративного судочинства мають значення при розгляді цієї справи №504/594/24, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Радіонов А.В. підтримав вказане вище клопотання про зупинення провадження у цій справі, а також доводи та вимоги апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Радіонова А.В., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для зупинення провадження відсутні, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника про зупинення провадження у справі, апеляційний суд виходить із такого.

Аналіз змісту КУпАП дає підстави дійти висновку, що законодавець унормовуючи суспільні правовідносини, які підпадають під дію цього кодексу, не передбачив інституту зупинення провадження під час розгляду та вирішення справ про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №536/2475/14-к зазначено про необхідність використання всіх можливих способів тлумачення правових норм в їхній сукупності та комплексному взаємозв`язку, а також зауважила, що наслідком ігнорування певних способів тлумачення норм, зокрема, функціонального, системного, порівняльного, може стати також превалювання формального підходу (форми) до розуміння над змістом (суттю) обставин кримінального провадження.

Як зазначив Європейський суд з прав людини, наскільки чітко не були б сформульовані правові положення, завжди існує елемент судового тлумачення, оскільки завжди існує потреба у роз`ясненні спірних питань та в пристосуванні до зміни обставин (ухвала щодо прийнятності заяви N 65518/01 "Салов проти України" (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р.).

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 у справі N 11-398сап20).

Кримінальний процесуальний закон, так само як і інші процесуальні кодекси (ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦПК України, ч. 1 ст. 227, ч. 1 ст. 228 ГПК, ч. ч. 1, 2 ст. 236 КАСУ, передбачає випадки вимушеної тимчасової перерви у судовому провадженні.

Зі змісту норми ч. 1 ст. 335 КПК України убачається, що відповідна вимушена перерва у судовому провадженні може бути викликана однією із наступних обставин: ухилення обвинуваченого від явки до суду; захворювання обвинуваченого на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні; призов обвинуваченого для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За ст. 294 КУпАП, на стадії апеляційного перегляду, апеляційний суд надає правову оцінку постанові суду першої інстанції у межах того обсягу доказів, які були предметом розгляду та перевірки суду на час ухвалення рішення у справі. Виключенням з цього правила можуть слугувати випадки, коли апеляційний суд визнає обґрунтованим ненадання нових доказів до місцевого суду або дійде висновку про необґрунтованість відхилення їх судом першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні під час прийняття місцевим судом оскаржуваної постанови, фактичні обставини справи не оспорював, питання про долучення нових доказів перед судом не порушував, і не вказував про обставини, якими захисник під час апеляційного перегляду справи обґрунтовує заяву про зупинення провадження у справі.

Отже, на час розгляду судом першої інстанції цієї справи, не існувало обставин щодо незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з постановою серії ЕНА №1164360 від 26 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, копія якої долучена правоохоронцями до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, і яку враховано судом при прийнятті постанови суду від 12 лютого 2024 року, яка є предметом апеляційного перегляду.

Захисник порушуючи питання про зупинення провадження по цій справі, з посиланням про судовий розгляд в порядку адміністративного судочинства вказаної вище адміністративної справи, фактично порушує питання про можливе (ймовірне) врахування у майбутньому судом апеляційної інстанції результатів її розгляду та нових обставин, які не існували на час розгляду судом першої інстанції цієї справи, та яким відповідно не була надана правова оцінка місцем судом, що суперечить принципу законності та правової визначеності, та не узгоджується з положеннями ст. 294 КУпАП.

Окрім того, як убачається з копії ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року, судове засідання у справі №504/844/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про скасування постанови ЕНА №1164360 від 26 грудня 2023 року, призначено на 27 травня 2024 року о 15:50 год, а тому зупинення провадження судом апеляційної інстанції, яке здійснюється апеляційним судом протягом 20 днів з дня надходження справи до суду, також порушуватиме строки перегляду справи в апеляційному порядку.

Урахувавши наведе вище, апеляційний суд не знаходить правових підстав для зупинення провадження у справі, з підстав наведених захисником, а тому відмовляє у задоволенні цього клопотання, заявленого під час судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку аргументам захисника, викладеним в апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає про таке.

Пунктом 2 Загальних положень постанови Кабінету Міністрів України N 340 від 08 травня 1993 року "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами" (далі Постанова N 340) регламентовано, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (ст. 14 Закону України "Про дорожній рух").

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 Закону України "Про дорожній рух").

Згідно пункту 2.1 "а" Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів); ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.4 "а" ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Пунктом 1.9 ПДР, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом

Однією з ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Зважаючи на специфіку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, встановлення у діях особи факту керування транспортним засобом є обов`язковим, недоведеність цієї обставини свідчить про відсутність у діях особи ознак інкримінованого правопорушення, а відтак і відсутність правових підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку поліцейського.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №124593 від 31 січня 2024 року, поліцейськими зафіксовано, що: «31 січня 2024 року о 16:01 год. в Одеській області, Одеському районі, смт. Нові-Біляри, траса М-28, 34 км. БП-20, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Камаз» -5320 р.н. НОМЕР_1 та напівпричепом «СЗАП-8352» н/з НОМЕР_2 не маючи відповідної категорії та права керування транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП».

Вказаний протокол без заперечень підписаний ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив: «провину визнаю у повному обсязі, обіцяю такого не повторювати».

У графі «до протоколу додаються» поліцейськими зазначено: пояснення, копії документів, матеріали адміністративної справи.

З довідки, долученої поліцейськими до матеріалів справи убачається, що

ОСОБА_1 протягом року був підданий адміністративному стягненню за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, постанова серії ЕНА №1164360 від 26 грудня 2023 року. Посвідчення водія серії та № НОМЕР_3 від 09 липня 2007 року (Категорія А, В,С) на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 4).

Як убачається з копії посвідчення водія ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , виданого 09 липня 2007 року, ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами, які відносять до категорій А,В,С (а.с.8).

Таким чином, станом на 31 січня 2024 року ОСОБА_1 , з огляду на відомості, відображені у його посвідченні водія, не мав права керувати транспортним засобом для перевезення вантажів з напівпричепом, оскільки з виданого йому посвідчення водія не убачається, що ОСОБА_1 має право керувати автомобілями, які віднесені до категорії СЕ.

З долучених поліцейськими до матеріалів справи документів убачається, що відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕНА N 1164360 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у зв`язку з тим, що він керував транспортним засобом з причіпом (категорія СЕ) не маючи на це права, чим порушив п. 2.1 а ПДР, у зв`язку з чим відносно нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (а. с. 5).

Згідно приписів ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема серед іншого, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На час прийняття судом оскаржуваної постанови, тобто станом на 12 лютого 2024 року, матеріали справи не містили відомостей про те, що після винесення 26 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 постанови серії ЕНА N 1164360 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, він у порядку адміністративного судочинства оскаржив це рішення правоохоронців, відтак стороною захисту не спростовано ту обставину, що вказана постанова після закінчення строку на її оскарження (05 січня 2024 року) набрала законної сили, а тому у даному випадку, у справі, що є предметом апеляційного перегляду, правоохоронці установивши, що 31 січня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою, яка протягом року вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, цілком законно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не розкриває об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, оскільки поліцейськими не зазначено, яка саме категорія відсутня у посвідчення водія ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки сама по собі ця обставина, за умови фактичної відсутності у ОСОБА_1 права керувати автомобілями, які віднесені до категорії СЕ, не виключає у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Твердження захисника про те, що у цій справі відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, якими на думку захисника можуть бути лише пояснення свідків або ж відеозапис, апеляційний суд відхиляє, оскільки перелік джерел доказів, регламентований ст. 251 КУпАП не є вичерпним.

Як убачається з матеріалів справи, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених та зафіксованих у змісті вказаного вище протоколу, окрім пояснень ОСОБА_1 , наданих поліцейським (а.с.3) та суду (а.с. 15) підтверджуються також копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1346462 від 31 січня 2024 року з якої убачається, що: «31 січня 2024 року о 16:01:04, смт. Нові Біляри, траса М 28 34км б/п, водій керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 Stop-проїзд без зупинки заборонено, а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.8.4 б ПДР - порушення вимог знаків пріоритету, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на ОСОБА_1 було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн» (а.с.7).

Вказана постанова від 31 січня 2024 року на час розгляду судом цієї справи і прийняття оскаржуваної постанови не скасована.

Отже необхідності у витребуванні відеозапису з бодікамер поліцейських, як про те зазначає захисник, у суду не було.

Апелювання захисника до того, що долучені до матеріалів справи копії постанов про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень є неналежними та недопустимим доказами, апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається з матеріалів справи, ці копії засвідчені печатками правоохоронного органу та долучені до матеріалів справи за підписом уповноваженої службової особи, що не викликає сумніву у їх достовірності, як належних та допустимих доказів.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до

ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника Родіонова Артема Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Родіонова Артема Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко