Справа № 565/511/24
Провадження № 3/565/242/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м.Вараш

Суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області Бренчук Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ЗХ/РВ/5737/131/П/ПТ від 29 лютого 2024 року ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець, 29 лютого 2024 року о 16 год. 10 хв. в м. Вараш, Рівненської області, допустив порушення законодавства про працю, а саме:

- порушення вимоги ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в період дії воєнного стану», ФОП ОСОБА_1 не виплатив кошти, що належали ОСОБА_3 в день звільнення, кошти було перераховано поштовим переказом №704 від 05 січня 2024 року, які ОСОБА_3 отримав 10 січня 2024 року;

- порушення ч.1 ст.149 КЗпП України ФОП ОСОБА_1 на підставі наказу №9- К від 29.12.2023 року «Про звільнення ОСОБА_3 » ОСОБА_3 було звільнено з посади водія автотранспортних засобів, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України з 29 грудня 2023 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 був відсутній на роботі з 10 липня 2023 року по 29 грудня 2023 року, при цьому не отримавши від ОСОБА_3 пояснень про причини його відсутності.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.41 КУпАП.

ОСОБА_1 надав суду заперечення у яких просив адміністративне провадження щодо нього про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП закрити відповідно до ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування заперечень зазначено, що 01 липня 2023 року видано наказ про прийняття з 03 липня 2023 року на роботу водієм автотранспортних засобів ОСОБА_3 03 липня 2023 року його було відряджено до Румунії, про що видано відповідний наказ.

Під час митного оформлення вантажу виникли певні проблеми, у зв`язку з чим необхідно було надати на митницю додаткові документи, що потребувало часу. ОСОБА_3 був проінформований ОСОБА_1 , що увесь період простою, який виник не з його вини, йому буде оплачено, однак, він, не поставивши до відома роботодавця, залишив автомобіль на кордоні, забрав реєстраційні документи на транспортний засіб, привласнив відрядні кошти видані йому, та зник.

З 07 липня 2023 року зв`язок з ОСОБА_3 було втрачено, на телефонні дзвінки він не відповідав, за місцем свого проживання, зазначеним ним при прийнятті на роботу, він також був відсутній.

ОСОБА_3 фактично пропрацював у ОСОБА_1 за наймом 4 робочих дні (з 03 по 07 липня 2023 року) за що йому нараховано заробітну плату.

ОСОБА_1 зазначає, що жодних порушень вимог трудового законодавства щодо ОСОБА_3 ним допущено не було, виплатити йому заробітну плату він не мав можливості, оскільки не було зв`язку з ОСОБА_3 . Про наявність у нього банківських рахунків ОСОБА_1 також відомо нічого не було.

Зрозумівши, що ОСОБА_3 не виконує свої трудові обов`язки без поважних на те причин, ОСОБА_1 було прийнято рішення про розірвання з ним трудових відносин. З метою дотримання вимог трудового законодавства ОСОБА_3 було направлено листи засобами поштового зв`язку за вказаним ним місцем його проживання 08 серпня 2023 року, 31 серпня 2023 року та 06 жовтня 2023 року щодо надання письмових пояснень (особисто або засобами поштового зв`язку) про причини неявки на роботу, які останнім проігноровано, а у подальшому наказом №9-К від 29 грудня 2023 року ОСОБА_3 було звільнено з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Ознайомити ОСОБА_3 з наказом про звільнення, видати йому трудову книжку та провести остаточний розрахунок з ним при звільненні можливості не було, оскільки з 07 липня 2023 року року із останнім жодного контакту (особистого, телефонного) не було, а інформація про наявність у нього банківських рахунків і їх реквізитів також була відсутня.

З метою дотримання вимог трудового законодавства 03 січня 2024 року на адресу за місцем проживання ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку скеровано листи-повідомлення про необхідність з`явлення за місцем працевлаштування для ознайомлення з наказом про звільнення, отримання нарахованої заробітної плати та трудової книжки, які останнім також проігноровано.

Вважає, що порушень вимог законодавства про працю ним не допущено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснені судом положення ст.268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення не визнав, просив провадження у справі закрити з підстав, зазначених у запереченнях.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з наказом № 7-К від 01 липня 2023 року ОСОБА_3 з 03 липня 2023 року прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів з посадовим окладом 7 000,00 грн.

Відповідно до наказу №9-В від 03 липня 2023 року ОСОБА_3 відряджено по маршруту Україна-Румунія-Україна на автомобілі Volvo з 03 липня 2023 року по 07 липня 2023 року.

08 серпня 2023 року, 31 серпня 2023 року, 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 направляв ОСОБА_3 листи-звернення у яких просив надати письмові пояснення причини неявок на роботу, рекомендував йому з`явитися по місцю працевлаштування для отримання належних виплат, просив надати реквізити для їх зарахування. Вказані звернення направленні ОСОБА_3 рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення та отримані ним.

Відсутність ОСОБА_3 на робочому місці підтверджується актами №1, 2, 37, 38, 39 складеними за період з 10 липня 2023 року по 31 серпня 2023 року. У вказаних актах також зазначено, що ОСОБА_3 на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає, пояснень відсутності не надає.

Згідно з наказом №9-К від 29 грудня 2023 року у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 був відсутній на роботі з 10 липня 2023 року по 29 грудня 2023 року без поважних причин, на запити стосовно пояснень причин неявки на роботу відповіді не надав, на телефонні дзвінки не відповідав його звільнено з 29 грудня 2023 року з посади водія автотранспортних засобів на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин.

З акта № 126 від 29 грудня 2023 року убачається, що 29 грудня 2023 року водій автотранспортних засобів ОСОБА_3 у відрядженні не перебуває, свої трудові обов`язки не виконує з 08 липня 2023 року, на робочому місці упродовж робочого дня відсутній, у зв`язку з чим можливість ознайомити його з наказом про звільнення, видати йому трудову книжку та провести розрахунок належних до виплати грошових сум - відсутня.

03 січня 2024 року рекомендованим листом з повідомленнями про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 направлено листи звернення №8 та №9 у яких міститься прохання з`явитися по місцю працевлаштування для ознайомлення з наказом про звільнення, отримання трудової книжки та розрахунку за фактично відпрацьований час.

05 січня 2024 року поштовим переказом №704 ОСОБА_3 перераховано 1 950,00 грн розрахункових коштів.

Докази, що ОСОБА_3 пред`являв вимогу про розрахунок в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Диспозиція ч.1 ст.41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Згідно з ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Згідно приписів ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону. Для наявності складу адміністративного правопорушення та, як наслідок, самого порушення необхідна наявність всіх його складових.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Із поданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_1 не мав жодного умислу на протиправні дії, здійснив усі можливі заходи для уникнення негативних наслідків, і аж ніяк не бездіяв, а навпаки телефонував працівнику, писав листи, склав акти, виплатив розрахункові кошти тобто вчинив усі можливі дії.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутня вина як основна ознака суб`єктивної сторони складу адміністративного правопрошення.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.41, 247, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд.

Суддя Г.В.Бренчук