ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1330/23 Номер провадження 33/814/367/24Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Назаренка Й.О.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 02.04.2023 о 02:22 год. в м. Миргороді по вул. Гоголя, 139, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі.

Зокрема вказує на безпідставність та незаконність зупинки керованого ним транспортного засобу, що свідчить про неправомірність подальших дій працівників поліції відповідно до принципу «Плодів отруйного дерева».

Також звертає увагу, що йому було відмовлено в видачі направлення до лікарняного закладу для проходження ним огляду на стан сп`яніння, що в своїй сукупності доводить факт порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №337626 від 02.04.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,

направлення на огляд водія до медичного закладу,

записи з бодікамер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля,

рапорт працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим та захисником в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів, автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений в зв`язку з керуванням транспортним засобом під час комендантської години за допомогою проблискових маячків (02:20 год.).

Так, службовим відеореєстратором зафіксовано рух автомобіля в зустрічному напрямку, після чого авто працівників поліції розвертається, наздоганяє вже попереду їдучий автомобіль Mitsubishi Outlander, який зупиняється на вимогу патрульної машини.

В подальшому, вже службова нагрудна камера поліцейського продовжує фіксувати перебіг подій, з якого вбачається, шо з водійського місця відкриваються двері автомобіля і на місці водія знаходиться ОСОБА_1 , який повідомляє працівникам поліції про те, що в них сьогодні «Джекпот».

Після чого відбувається подальше спілкування з водієм, в ході якого працівник поліції запитує у водія чи вживав він алкогольні напої, на що останній відповів «ні», а через декілька секунд сказав, що «вживав, вживав» (02:21 год.), в зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою алкотестеру Драгер або в лікарняному закладі.

О 02:32 год., а в подальшому о 02:35 год., ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

При цьому водій неодноразово намагався вирішити питання іншим шляхом, намагаючись у такий спосіб уникнути передбаченої законом відповідальності.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо безпідставності зупинки керованого ним транспортного засобу, а отже неправомірності подальших дій працівників поліції, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки автомобіль було зупинено в зв`язку з порушенням комендантської години, що в умовах воєнного стану є достатньою правовою підставою для зупинки транспортних засобів.

Також безпідставними вважає апеляційний суд посилання на не надання водієві направлення до медичного закладу, оскільки нормами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння не передбачена видача на руки водієві такого направлення.

Заповнене направлення в разі бажання водія пройти огляд в медичному закладі залишається після його доставки працівником поліції в закладі охорони здоров`я, а в разі відмови від проходження огляду в медустанові направлення приєднується до матеріалів справи, що має місце в даному випадку.

Також апеляційний суд звертає увагу, що особисте проходження огляду водієм на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, без доставки до нього працівником поліції не передбачено ані нормами КУпАП, ані вищезазначеної інструкції.

В судовому засіданні апеляційного суду іншим захисником ОСОБА_1 ОСОБА_2 були надані додаткові пояснення з приводу вказаного правопорушення.

Так, захисник посилається на внесення працівниками поліції додаткових записів до протоколу, а саме часу скоєння адміністративного правопорушення, невідповідність часу фіксування події на відеореєстраторі та бодікамері працівника поліції, складання направлення до медичного закладу вже після оформлення протоколу, що на його думку є підставою для визнання вказаних доказів неналежними.

Відхиляючи зазначені твердження сторони захисту, апеляційний суд визнає їх бездоказовими, оскільки вмотивовані лише особистими припущеннями.

Окрім того, внесення часу події в подальшому в протокол, як і відмінність в часі зафіксованого правопорушення на бодікамеру та відеореєстратор з різницею лише в 2 хв. не впливає на суть скоєного правопорушення, а саме на доведений відеофіксацією факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не беруться до уваги також доводи щодо оформлення направлення водія до медичного закладу після складання протоколу, оскільки нормативними документами не врегульовано хронологію складання вказаних документів, що також не впливає на суть інкримінованого правопорушення.

В ході розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , зважаючи на нові заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування ним автомобілем.

Вказаний свідок пояснив, що він разом з ОСОБА_1 перебували в знайомого, коли хтось зателефонував та попросив з`їздити зустріти людину. Оскільки він вживав лише пиво на відміну від ОСОБА_1 та його знайомого, які вживали міцні напої, він сів за кермо належного ОСОБА_1 автомобіля та поїхав. Під час руху був зупинений працівниками поліції та оскільки не мав жодних документів, як на право керування, так і авто, він зателефонував ОСОБА_1 та той прийшов на місце зупинки. Після чого працівники поліції попросили його відійти та почали спілкування з власником, який після від`їзду поліцейських повідомив, що на нього склали протокол за ст. 130 КУпАП.

До вказаних свідчень апеляційний суд відноситься критично, не вбачає підстав для прийняття їх до уваги та розцінює як обраний правопорушником спосіб уникнути відповідальності.

Так, зазначені пояснення повинністю суперечать зафіксованому на бодікамеру перебігу подій та перебування в зупиненому працівниками поліції автомобілі на водійському сидіння саме ОСОБА_1 , а не будь-якої іншої особи, який при цьому взагалі не заперечував факту керування ним транспортним засобом, не згадував про інших осіб, які могли ним керувати та повідомляв , що йому необхідно їхати в м. Шишаки.

Таким чином, під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

За вказаних обставин, наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна