ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. на користь держави.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 05.05.2023 року о 12 год. 25 хв. на автомобільній дорозі сполученням н.п. Сторожинець н.п. Красноїльськ, на відстані 15000 метрів до лінії державного кордону України, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на території Чудейської ОТГ Чернівецького району, Чернівецької області, спільно з гр. ОСОБА_2 був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України.

Такими діями, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 cт. 204-1 КУПАП.

Провадження №33/822/254/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_3

Категорія:ч.2 ст.204-1 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

На таке рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову та провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Вказує, що 04.05.2023 року разом зі своєю дівчиною приїхали потягом з Києва до Чернівців,де проживають її батьки.Заздалегідь планували відпочинок із риболовлею разом з її батьком,квитки також придбали завчасно у обидві сторони. 05.05.2023 року на вокзалі в м.Чернівці їх зустрів батько дівчини - ОСОБА_2 . Після цього вони заїхали додому, взяли приладдя для рибалки та разом з дівчиною,її подругою ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_2 поїхали на двох машинах на відпочинок в сторону с.Банилів Підгірний. За відпочинок ОСОБА_5 заздалегідь домився та забронював будиночок на 5 осіб.

На трасі в районі м. Строжинець автомобіль зупинили прикордонники разом з представниками ТЦК. Після перевірки документів він та ОСОБА_2 у супроводі озброєного прикордонника поїхали на заставу,де пояснили,що їхали на відпочином.

Такі ж пояснення він надав офіцеру на заставі, проте відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. На заставі їх протримали 4 години, а в цей час його дівчина з подругою очікували їх на місці зупинки. Його відпустили лише після того, як він підписав документи. Копій документів їм не надали, але він та ОСОБА_2 сфотографували документи, що були складені відносно них. Прикордонник повідомив, що його викличуть у суд, де зможе надати докази своєї невинуватості. Однак, до суду ні його,ні ОСОБА_5 не викликали.

Вказує , що не мав наміру перетинати кордон, а їхав на відпочинок, на що вказують риболовецьке приладдя, фото зроблені в день відпочинку, квитки на потяг та переписка його дівчини з бабусею.

Окрім цього, зазначає, що складений відносно нього протокол на заставі відрізняється від того, що надійшов на розгляд у суд, оскільки при затриманні відносно нього був складений протокол за ч.1 ст.204-1 КУпАП, що підтверджується фотокопією, однак суд визнав його винуватим за ч.2 ст.204-1 КУпАП

За таких обставин вважає, що суд неповно з`ясував всі обставини справи та не надав належної оцінки його пояснення.Повязує це з тим, що прикордонною службою направлені суду не повні матеріали.

На думку апелянта, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, оскільки ним не вчинялися буд-які активні дії, які б свідчили про спробу незаконного перетинанням ним державного кордону поза пунктом пропуску.

При цьому зазначає, що пересування дорогами України в межах населених пунктів не може свідчити про намір перетину кордону.

Також вказує, що він не був обізнаний про оскаржуване рішення, оскільки його до суду не викликали.Копію постанови не отримував.Про наявність даного рішення дізнався 16.03.2024 року від батька його дівчини ОСОБА_2 , якому поліцейські повідомили, що він притягнутий до адміністративної відповідальності за спробу незаконного перетину кордону. У цей же день батько звернувся до юриста, який надав йому роздруковану постанову з ЄДРСР, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Також вказує,що після складання протоколу тривалий час здійснював моніторинг сайту судової влади,однак інформації про призначення справи до розгляду не було,на підтвердження надав скриншоти переписки.Як свідчать матеріали,справа направлена до суду аж 21.07.2023 року,тобто майже через 3 місяці після складання протоколу.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши викладені апелянтом доводи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду,якщо він пропущений із поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи, у ній відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, судовий розгляд здійснений за його відсутності,даних про отримання ним копії постанови немає. Доводи ОСОБА_1 про те,що дізнався про наявність судового рішення лише 16.03.2024 року,після того,як батька його дівчини ОСОБА_2 зупинили поліцейські цього дня та повідомили про наявність судових рішень,не спростовані доказами.

За таких обставин строк на апеляційне оскарження необхідно поновити, оскільки він пропущений із поважних причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог районний суд не дотримався.

За ч.2 ст.204-1 КУпАП може бути притягнута до адміністративної відповідальності особа,яка вчинила перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України,групою осіб.

Із суб`єктивної сторони таке правопорушення може бути вчинене лише із прямим умислом.

Відповідно ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у спробі незаконного перетинання державного кордону України спільно з ОСОБА_2 поза пунктами пропуску через державний кордон України.

В обгрунтування рішення суд посилався на протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №134494 від 05.05.2023 року та протокол про адміністративне затримання від 05.05.2023 року.

Відповідно до усталеної практики,ЄСПЛ поширює передбачені Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини стандарти та процедурні гарантії, встановлені для кримінальних проваджень, також на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Згідно ч.1 ст.256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

За змістом закону (КУпАП),розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Апеляційним судом встановлено,що у цій справі міститься два протоколи щодо ОСОБА_1 , обидва під серією ЗхРУ та за №134497, обидва складені та підписані інспектором прикордонної служби ОСОБА_6 ,також протоколи містять підписи у графах`Підпис особи,яка притягається до адміністративної відповідальності»

Разом із тим,протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №134497 відносно ОСОБА_1 на а.с.1 складений за ч.2 ст.204-1 КУпАП та викладений рукописним текстом.

При цьому у апеляційному суді ОСОБА_1 поставив під сумнів,що підпис у протоколі за ст.204-1 ч.2 КУпАП(а.с.1) належить йому.

Протокол за тією ж серією та номером ЗхРУ №134497 на а.с.2 складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП та викладений машинописом.

Саме цей протокол за ст.204-1 ч.1 КУпАП, як твердить ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, був складений щодо нього на прикордонній заставі та його він сфотографував на мобільний телефон,оскільки паперова копія йому не була вручена.

Самостійно роздрукував копію із мобільного телефону та долучив до апеляційної скарги(а.с.38)

Наявність у справі двох протоколів щодо ОСОБА_1 з однаковими серійними номерами та датами,складеними однією уповноваженою особою, однак різними за суттю та кваліфікацією правопорушення є грубим,істотним порушенням вимог закону,яке позбавляло можливості притягнення особи до відповідальності,однак на такі порушення суд не звернув уваги.

Фактично,за таких обставин у цій справі відсутній конкретний акт обвинувачення,на підставі якого суд повинен вирішити питання про винуватість чи невинуватість особи,оскільки наявність двох протоколів з різним змістом не дозволяє зробити висновків щодо суті правопорушення,яке поставлено у вину особі.

Необхідно зазначити,що протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 05.05.2023 року у справі взагалі відсутній та імовірно суд вважав наявний у справі другий протокол про адміністративне правопорушення(а.с.2),складений за ч.1 ст.204-1 КУпАП,протоколом про адміністративне затримання.

Даючи оцінку доводам апелянта про відсутність у нього умислу на незаконний перетин кордону,апеляційний суд зауважує наступне.

Із пояснень інспектора прикордонної служби ОСОБА_7 вбачається, що 05.05.2023 року він перебував в прикордонному наряді «Контрольний пост» на автомобільній дорозі Сторожинець-Красноїльськ із завданням додержання правил прикордонного режиму. Близько 12 год. 25 хв. здійснив зупинку транспортного засобу з метою перевірки документів, що посвідчують особу водія та пасажирів. У ході перевірки було встановлено, що дані особи не змогли чітко пояснити, з якою метою прямували до прикордонної смуги, тому ним було здійснено доповідь та доставлено осіб до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.5)

Разом із тим,у протоколі вказано,що автомобіль,де знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ,був зупинений на відстані 15 км. від державного кордону,що жодним чином не доводить наявність у цих осіб умислу на його незаконний перетин.

Окрім того,разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у автомобілях перебували 2 жінки.

Про відсутність умислу також свідчить сукупність доказів,наявних у справі та на які посилався ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Зокрема,зі змісту пояснення Паркосадзе на а.с.4,які були відібрані ще 05.05.2023 року,тобто після зупинення автомобіля,вбачається,що 05.05.2023 року приїхав потягом з Києва разом зі своєю дівчиною та на вокзалі їх зустрів батько дівчини ОСОБА_9 , який забронював відпочинок з будиночком на два дні. Наміру перетинати кордон не мав.

У цьому поясненні чітко викладена мета перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у районі,де автомобіль на дорозі загального користування був зупинений.

Такі ж пояснення були надані і ОСОБА_2 (долучені до апеляційної скарги-а.с.42),однак всупереч вимогам закону,копія його пояснень не була долучена до справи щодо Паркосадзе,хоча згідно протоколу,який на а.с.1,у вину покладене вчинення правопорушення групою осіб.

Отже,викладені у поясненні інспектора ОСОБА_6 відомості про те,що особи не могли пояснити мету прямування до прикордонного району,суперечать фактичним обставинам справи.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначав,що приїхав до м.Чернівці 05.05.2023 року разом зі своєю дівчиною до її батьків,які тут мешкають та цього ж дня усі разом,а також подруга дружини, ОСОБА_10 на двох автомобілях їхали до заброньованого батьком будиночка у напрямку с.Банилів-Підгірний.

Такі обставини підтверджуються посадочними документами,які свідчать,що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прибули до Чернівців із Києва 05.05.2023 року та мали повертатись до Києва 07.05.2023 року.

Квитки із Києва до Чернівців та у зворотньому напрямку були придбані іще 29.04.2023 року.

(а.с.47-50)

Про мету здійснення відпочинку та риболовлі свідчать і фотознімки салону автомобіля від 05.05.2023 року,у якому пересувались ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ,де знаходились риболовецькі приладдя та речі для пікніку,а також фотознімки відпочинку,здійснені 05.05.2023 року.(а.с.43-46)

Згідно п.8 Положення про прикордонний режим від 27.07.1998 року №1147 дозволений в`їзд у контрольований прикордонний район громадянина України,який має при собі документи, що посвідчують особу і такі дії не є порушенням закону та не свідчать про умисел у подальшому незаконно перетнути державний кордон.

Долучена до матеріали справи ксерокопія паспорту громадянина України(а.с.3) свідчить, що ОСОБА_1 мав при собі паспорт, а тому перешкод для його в`їзду та перебування у контрольованому прикордонному районі не було.

Отже,наявні у справі докази не підтверджують,що ОСОБА_1 05.05.2023 року мав намір незаконно перетнути кордон поза пунктами пропуску спільно із ОСОБА_2

Належить також врахувати,що протоколи щодо ОСОБА_1 (а.с.1,2) складені 05.05.2023 року,однак скеровані до суду лише 20.07.2023 року(а.с.6),тобто по сплину майже 3 місяців після їх складання.

Зазначеним підтверджується доводи апелянта про те,що він протягом тривалого часу(більш як 1 місяць) здійснював моніторинг сайту задля встановлення дати розгляду справи судом,однак жодних даних про справу не було(а.с.34-35)

Наявність у справі двох протоколів різного змісту як актів адміністративного обвинуваченння щодо ОСОБА_1 , скерування справи до суду по сплину майже 3х місяців після складання протоколів,відсутність у справі доказів вчинення правопорушення в цілому ставить під сумнів законність процедури здійснення адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 ,винуватість якого у вчиненні правопорушення не доведена.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви тлумачаться на користь особи,яка притягається до відповідальності.

Такі обставини у їх сукупності свідчать,що рішення суду не може бути визнане обгрунтованим,а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати постанову та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п.1, 294 КУпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О.Дембіцька