КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 154 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 273192, про те, що ОСОБА_1 27.09.2023 у період часу з 16:00 до 16:15 знаходячись за адресою м. Київ, вул. Вузівська, 3, вигулював собаку породи «Американський бульдог» без намордника та під час вигулу не вслідкував за останнім, внаслідок чого собака нанесла тілесні ушкодження собаці породи «Шпиць померанський», що належить громадянці ОСОБА_2 , чим порушив п.п. 5.3, 5.5, 5.6, п. 5 «Правил утримання собак та котів в м. Києві», Рішення КМР 1079/3912 від 25.10.2007. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною третьою статті 154 КУпАП

Постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 17.11.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 154 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн, з конфіскацією тварини - собаки породи «Американський бульдог» чорно-білого окрасу по кличці «Ларі», 2020 року народження.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про закриття провадження у справі.

Апеляційна обґрунтована тим, що собака породи «Американський бульдог», перебуває на утриманні у скаржника, має паспорт, відповідні прививки, має добрий та не агресивний характер.

Зазначає, що під час прогулянки, собака «Ларі» будучи дійсно була без намордника, підбіг до собаки громадянки ОСОБА_2 , але безпосереднього контакту не було. ОСОБА_2 взявши «Ларі» за ошийник, віддала у руки господаря, жодного конфлікту та тілесних ушкоджень у власниці та собаки не було.

Зазначає, що 05.10.2023 працівниками поліції було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 154 КУпАП, однак вказана кваліфікаціє є необґрунтованою, з огляду на те, що у протоколі відсутня ознака «заподіяння шкоди здоров?ю людини або її майну», а отже скаржнику не може інкримінуватися частина третя статті 154 КУпАП, крім того, протокол складено, через 8 днів після події, що є істотним порушенням законодавства.

Звертає увагу, що якби бійцівська собака схопила тричі іншу собаку, то був би летальний випадок у собаки, а на фото єдиний укус невідомого походження. Виникають великі сумнів щодо подряпин рук та тіла потерпілої особи, тому що це не властиве собаці. Також у медичній виписці «постраждалої» тварини-вказано про єдиний укус, а у поясненнях взагалі інше: «кусані рані грудної клітини».

Підкреслює, що покарання, яке передбачає відібрання тварини є неприйнятним навіть за умови наявності вини так як відсутність події, подібних ситуацій та й те, що «Ларі» є єдиним сенсом життя господаря.

Зазначає, що ОСОБА_2 02.10 2023 отримала довідку: «укушена садно лівої кісті, забій обох кистей», без печатки лікаря, вже через 5 днів після події. Зважаючи на фото, які надані: не відомо чиї вони, якої тварини, та і людини-коли саме зроблені жодної належної інформацій немає, крім того укус на руці та на тварині значно відрізняються.

Також разом з апеляційною скаргою було подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку скаржник зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено без участі ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови отримав 04.12.2023, після того, як зателефонували із суду першої інстанції та повідомили про наявність рішення. Апеляційну скаргу подав безпосередньо до суду першої інстанції 07.12.2023.

До судового засідання ОСОБА_2 до Київського апеляційного суду подала пояснення, в яких зазначила, що скаржник умисно вводить суд апеляційної інстанції в оману, адже ОСОБА_1 вигулюючи свою собаку Американський бульдог по кличці «Ларі» не вслідкував за нею, внаслідок чого остання накинулась та нанесла тілесні ушкодження її собаці породи «Шпиць померанський (Цвергшпиць)» по кличці Вєніамін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , та його захисник Хомік О.В. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17.11.2023.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, пояснень, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статтей 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 154 КУпАП порушенням правил утримання собак і котів є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намороників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях). Зазначені правопорушення тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.3 ст. 154 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Таким чином диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за 1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, 2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, 3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, при цьому ч. 3 вказаної статті КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Відповідно до Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»№ 3447-IVвід 21.02.2006, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до статті 22 вказаного закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

Статтею 12 Закону України№ 3447-IVпередбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Пунктом 5.3. «Правил утримання собак та котів в м. Києві» (далі - Правила) передбачено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку супроводжуваної тварини, оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною, дорожнього руху при проходженні з твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за їх поведінкою.

Відповідно пункту 5.5. Правил, дозволяється виводити собак за межі квартири, території подвір`я, організації, підприємства тощо лише на повідку з прикріпленим до нашийника особистим номерним знаком, а потенційно небезпечних собак та собак, що визнані небезпечними, обов`язково на короткому повідку (не більше 1,2м) і в наморднику.

У пункті 5.6. Правил зазначено, що особа, яка супроводжує собаку чи кота, також зобов`язана здійснювати вигул собак без повідка лише в місцях та зонах вигулу тварин, які позначені відповідними знаками або надписами, прибирати екскременти за своїми тваринами в під`їздах багатоквартирних будинків, сходах, ліфтах та інших місцях загального користування (ця вимога не поширюється на власників собак0поводирів), навчати собак за визнаними навчальними програмами без повідків і намордників на майданчиках для дресирування. Власники собаки, яку визнано небезпечно, не мають права вигулювати цих собак без повідка та намордника на території місць або зон для вигулу тварин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 273192, про те, що ОСОБА_1 27.09.2023 у період часу з 16:00 до 16:15 знаходячись за адресою м. Київ, вул. Вузівська, 3, вигулював собаку породи «Американський бульдог» без намордника та під час вигулу не вслідкував за останнім, внаслідок чого собака нанесла тілесні ушкодження собаці породи «Шпиць померанський», що належить громадянці ОСОБА_2 , чим порушив п.п. 5.3, 5.5, 5.6, п. 5 «Правил утримання собак та котів в м. Києві», Рішення КМР 1079/3912 від 25.10.2007. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною третьою статті 154 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про те, що обставини не доведені, і жодної шкоди нанесено не було спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з викладеного висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 , є обґрунтованим, а його дії за ч.3 ст.154 КУпАП кваліфіковані правильно.

Статтею 265-5 КУпАП визначені, особливості тимчасового вилучення тварини, зокрема зазначено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно достатей 88-1,89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового вилучення тварини визначається Кабінетом Міністрів України.

До тимчасового вилучення тварини застосовуються положення цього Кодексу щодо тимчасового вилучення речей та документів з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.

Відповідно до статті 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення санкцією частини статті передбачено стягнення у виді конфіскації майна (тварини), особа, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

В порушення вищевказаних вимог працівником поліції не долучено до матеріалів справи протокол про тимчасове вилучення твариниіз зазначеннямпро те, яку саме тварину вилучено, її індивідуальних ознаки, та місця куди її поміщено до розгляду справи, відповідний запис про вилучення тварини також відсутній і у протоколі серії ВАВ №273192 від 05.10.2023.

Виходячи з вищевикладеного, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП.

Допущені недоліки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення унеможливлюють застосування санкції конфіскації тварини за вчинення правопорушення, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Разом з тим, передбачене адміністративне стягненнячастиною третьою статті 154 КУпАП у виді конфіскації тварин, в даній справі, не відповідає суспільній значимості порушення, з огляду на таке.

Україною ратифіковано Європейську конвенцію про захист домашніх тварин від 13.11.1987 Законом N 578-VII (578-18) від 18.09.2013. Згідно з основним принципом Конвенції щодо утримання домашніх тварин,людина має моральне зобов`язання поважати всіх живих істот, і пам`ятаючи про те, що домашні тварини мають особливі стосунки з людиною, ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення, ніхто не повинен залишати домашньої тварини.

Вилучення собаки у господаря (конфіскація) позбавить тварину турботи, причинить біль, страждання та пригнічення, що у свою чергу, буде суперечити основним прицпипам ратифікованої Конвенції та буде суперечити поглядам на гуманне поводження з тваринами, яке закріплене в статті 4 Законі України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Суд звертає увагу, що Конвенція наголошує на необхідності забезпечення добробуту тварин, а не на покаранні тварин за дії їхніх власників. Конфіскація має бути останнім засобом і застосовуватися лише тоді, коли інші заходи не можуть забезпечити належний догляд або коли тварина знаходиться у безпосередній небезпеці.Конфіскація може спричинити серйозний стрес та страждання для тварин, особливо якщо вони відокремлюються від своїх власників та звиклого середовища. Це може бути в розріз з принципом захисту від страху та занепокоєння.

Крім того, слід зазначити, що потерпіла до цих подій, які відбулися у вересні 2023 року, і після них із ОСОБА_1 і його собакою не перетинаються. Інших випадків агресивної поведінки соби ОСОБА_1 серед людей, або інших тварин матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 34 КупАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відтак, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує вищенаведені міркування, а також характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність ознак повторності,з огляду на положення статті 34 КУпАП, застосовує до правопорушника адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 154 КУпАП, у виді штрафу без конфіскації тварини.

Таке адміністративне стягнення на переконання суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушника, і є необхідним для попередження допущення ним нових правопорушень, крім того, таке рішення буде відповідати принципам гуманності, справедливості та таким, що убезпечить тварину від страждань.

Виходячи з викладеного постанова судді підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом?янського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 в частині призначеного адміністративного стягнення у вигляді конфіскації собаки породи «американський бульдог» скасувати.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 12 квітня 2024 року.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура