ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3786/23 Головуючий в 1 інст.Кольц Д.М.
Провадження №33/807/137/24 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Сліпченка В.І., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КупАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою суду, згідно опису протоколу про адміністративне правопорушення від 31 травня 2023 року 31 травня 2023 року о 11-16 годин в м.Запоріжжя, Олександрівський район, пр.Соборний біля буд.50 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №3963 від 31 травня 2023 року. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом залишення транспортного засобу без порушень ПДР. Про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова суду не містить посилання на конкретні обставини справи та назву досліджених доказів в судовому засіданні.

Також, вказує на те, що оскаржувана постанова не містить і вказівки в мотивувальній частині судового рішення на те, чому суддя враховує одні докази, однак, не враховує інші, які свідчать про його невинуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що в мотивувальній частині постанови не зазначено, які саме відеозаписи з боді-камер поліцейських та інші докази засвідчують факт керування ним транспортним засобом перед зупинкою працівниками поліції.

Крім того, зауважує, що судом під час судового розгляду та в оскаржуваній постанові не враховано положення ст.18 КУпАП

Також, зазначає, що не погоджується з висновками суду в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки, оскільки в нього немає такого права та взагалі відсутнє посвідчення водія. Відповідно, суд не може позбавляти особу такого права, яким вона не наділена.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, згідно з матеріалами справи, відомостей щодо отримання останнім копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять, 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, того ж дня ознайомився з матеріалами справи його захисник-адвокат Сліпченко В.І., що підтверджується особистим підписом останнього, та вже 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) адвоката Сліпченка В.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При апеляційному розгляді встановлено таке.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України), засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9«а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №047946 від 31 травня 2023 року згідно з яким, 31 травня 2023 року о 11-16 годин в м.Запоріжжя, Олександрівський район, пр.Соборний біля буд.50 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №3963 від 31 травня 2023 року. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу без порушень ПДР. Про повторність попереджений;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 травня 2023 року;

- у висновку №3963 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 31 травня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (метадон) сп`яніння. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується підписом останнього;

- у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №047945 від 31 травня 2023 року складеного щодо ОСОБА_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті командира взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Кашнарьов Д.Є., згідно з яким, останній доповідає, що 31 травня 2023 року під час несення служби по охороні громадського порядку в Олександрівському районі м.Запоріжжя у складі екіпажу ПА301 сумісно з старшим о 11 год. 16 хв. на перехресті пр.Соборного та вул.Троцької за порушення вимог п.п.8.7.3.є ПДР було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у якого під час спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в медичному закладі, на що останній погодився. Результат огляду позитивний, що підтверджується висновком медичного закладу №3963 (метадон). Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП серії ААД №047946 за порушення п.2.9а ПДР , протокол серії ААД №047945 за ч.5 ст.126 КУпАП за порушення вимог п.2.1а ПДР України (правопорушення вчинено повторно протягом року) та винесено постанову за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення вимог п.8.7.3.є ПДР. Заходи фізичного впливу або спеціальні засоби до гр. ОСОБА_1 не застосовувались.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України), при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою, в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

Його захисником-адвокатом Сліпченком В.І. в суді першої інстанції (до початку судового засідання) було подано клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 разом із матеріалами до Управління патрульної поліції в Запорізькій області для належного оформлення, та проведення судового засідання без участі адвоката, який представляє інтереси ОСОБА_1 ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 .

При апеляційному розгляді захисник-адвокат Сліпченко В.І. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені захисником при апеляційному розгляді справи, правильності висновків суду першої інстанції в частині доведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не спростовують.

Доводи ОСОБА_1 про те, що оскаржувана постанова суду не містить посилання на конкретні обставини справи, назву досліджених доказів у судовому засіданні та вказівки на те, чому суддя враховує одні докази, однак, не враховує інші, які свідчать про його невинуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спростовуються змістом оскаржуваної постанови суду першої інстанції, де міститься посилання на докази, які суд дослідив, та якими суд обґрунтував свої висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у правопорушенні.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності - також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9.«а» ПДР.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується відомостями, зазначеними в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозаписом події.

Згідно з направленням від 31 травня 2023 року, працівниками поліції у результаті огляду ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Драгер Алкотест не проводився у зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння.

Те, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, підтверджується висновком лікаря-нарколога №3963 від 31 травня 2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,відповідно до якого, у ОСОБА_1 встановлено стан наркотичного (метадон) сп`яніння.

У вищевказаному висновку лікаря міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з результатами огляду та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Якоїсь упередженості чи порушень з боку лікаря-нарколога при проведені вищевказаного огляду не убачається.

У зв`язку з цим, інспектором поліції відповідно до вимог ст.256 КУпАП на підставі зазначеного висновку лікаря та інших матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки у нього були виявлені певні ознаки такого сп`яніння. В подальшому наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння підтверджено при огляді в медичному закладі.

Посилання апелянта на те, що в мотивувальній частині постанови не зазначено, які саме докази засвідчують факт керування ним транспортним засобом перед зупинкою працівниками поліції, само по собі не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу, з долученого до протоколу відеозапису, на який суд послався в оскаржуваній постанові як на доказ вини ОСОБА_1 , цілком зрозуміло, що водієм автомобіля на час його зупинки працівниками поліції був саме ОСОБА_1 , який виходив з водійської двері автомобіля.

Факт керування транспортним засобом не заперечувався самим ОСОБА_1 як під час спілкування останнього з працівниками поліції так і під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки, а саме вказано, що транспортний засіб під його керуванням було зупинено за порушення ПДР України, а саме за проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору (червоний).

Сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах немає.

Також, на думку апеляційного суду не є слушними доводи ОСОБА_1 про те, що судом під час судового розгляду та в оскаржуваній постанові не враховано положення ст.18 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Під поняттям крайньої необхідності розуміють стан, в якому була вчинена дія, передбачена КУпАП або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення.

Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таких обставин в цій справі не встановлено.

Отже, версія апелянта щодо обставин справи свого підтвердження не знайшла.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в цілому складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Разом з тим, переглядаючи постанову суду в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого із порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є вчинення особою діяння повторно протягом року. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки виключає відповідальність саме за частиною другою статті 130 КУпАП.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №047946 від 31 травня 2023 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, при формулюванні суті правопорушення не відображено, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року.

В оскаржуваній постанові при формулюванні суті вчиненого правопорушення про таке теж не ідеться, на що обґрунтовано звернув увагу захисник при апеляційному розгляді.

В матеріалах справи та в оскаржуваній постанові містяться відомості про те, що постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривен, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

При цьому, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, працівниками поліції до протоколу не долучено постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2022 року.

За таких обставин, дії ОСОБА_1 в зазначеній частині мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фабулі, викладеній в самому протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 накладений безпідставно, через таке.

Відповідно до п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Статтею 30 КУпАП передбачено позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, в т.ч. права керування транспортними засобами.

Зі змісту вказаної статті убачається, що позбавити права керування транспортними засобами можна особу, якій таке право надане.

Згідно з довідкою УПП в Запорізькій області, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

З огляду на викладене, таке адміністративне стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 не може бути накладено.

Отже, на підставі положень ст.294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 та накладеного на нього стягнення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 листопада 2023 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., без позбавленням права керування транспортними засобами.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 331/3786/23