Справа № 302/351/24
Провадження № 3/302/169/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2024 року смт.Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Житарюк В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративний матеріал (протокол серія ЗхРУ № 148557 від 08.02.2024 року), який надійшов з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с.Подвірне, Новоселицького району Чернівецької області, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб немає, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, учасника бойових дій, зареєстрованого та фактично мешкє за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , моб. тел: НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 148557 від 08.02.2024 року, складеного начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип «В») ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 вбачається, що 08 лютого 2024 року близько 07 год. 00 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 155 прикордонного знаку спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (3 м.д.н.п) «Яблунівка» в межах контрольованого прикордонного району (територія Міжгірської селещної громади Хустського району Закарпатської області) було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служби. України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме: неодноразово повторювані законні вимоги військовослужбовця Державної прикордонної служби України зі складу прикордонного наряду «Контрольний пост» пред`явити документи, що посвідчують особу, відкрито відмовився та своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року та п. п. 10. 11 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 року №114 та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст 185-10 КУпАП..

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП не визнав, проти фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, заперечує та суду пояснив, що його побратими, з якими він проходив військову службу в ЗСУ, попросили придбати для них автомобіль. Він, з`ясувавши, що є автомобіль, який можна придбати, мав намір поїхати у м.Берегово. Для цього напарником він взяв раніше знайомого ОСОБА_4 для того, щоб той пригнав автомобіль, у разі придбання ними автомобіля. 08.02.2024 вранці, на автомобілі марки «Хюндай», коли вони проїжджали Новоселицьку сільську раду, його автомобіль зупинили працівники прикордонної служби. Попросили для перевірки документи, які посвідчують особу та які він надав без зволікань, а саме: паспорт, військовий квиток, посвідчення учасника бойових дій. Потім сказали йому та ОСОБА_4 вийти з автомобіля, останнього посадили в іншій автомобіль та їх повезли у різних невідомих напрямках, завели його у будівлю, зачинили та довго тримали без будь-яких пояснень затримання. Намагалися забрати у нього мобільний телефон, але він відмовився його віддати. Почав телефонувати на гарячу лінію ДБР з приводу протиправних дій військовослужбовців прикордонного загону, на що повідомили, що розглянуть його звернення та дадуть відповідь. Потім, незважаючи на надані ним пояснення щодо підстав перебування на території Закарпатської області, працівники прикордонної служби склали якісь матеріали, які він не підписував, для ознайомлення йому не надавали. Він бажав оформити письмові пояснення, однак такої можливості йому не надали. Він вимагав, що його відпустили разом з ОСОБА_4 , казав, що без нього він нікуди не поїде. Через деякий час, побачивши ОСОБА_4 разом з ним він сів в свій автомобіль та вирушили у напрямку додому. Просить закрити провадження у даній справі за відсутності в його діях складу інкримінованого правопорушення.

Захисник адвокат Житарюк В.О. в судовому засідання просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відносно ОСОБА_1 вказуючи про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, мотивуючи тим, що транспортний засіб марки «Хюндай» держномер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 був незаконно зупинений та останній незаконно затриманий.

В рапорті заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_5 , від 08.02.2024 року на ім`я начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майору ОСОБА_6 , зазначено, що він в період з 06 год.00 хв. 08.02.2024 року по 06 год. 00 хв.10.02.2024 року виконував обов`язки старшого прикордонного наряду «прикордонний патруль» і близько 06-50 год. на околиці Міжгір`я було зупинено автомобіль марки «Хюндай» під керуванням ОСОБА_1 , в якому знаходився в якості пасажира ОСОБА_4 та які в ході опитування вказали мету прибуття в контрольований прикордонний район задля покупки транспортного засобу в м.Берегово, даних осіб нібито було запрошено для проведення фільтраційно-перевірочних заходів та висунуто неодноразову законну вимогу щодо надання документів, що посвідчують особу та з`ясування додаткових обставин щодо прибуття в контрольований прикордонний район, на що ОСОБА_1 відмовився. Однак, даний рапорт фактично містить задокументовані незаконні дії посадових осіб державної прикордонної служби України, стосовно ОСОБА_1 , який виконав всі вимоги прикордонної служби, надавши їм дані про свою особу. Всі подальші дії вважає зловживанням своїми службовими обов`язками вищезазначених посадових осіб. Також вказує, що пояснення посадової особи, які зафіксовані рапортом, не підтверджені належними доказами. Зокрема, відео-звукозаписом, поясненнями свідків чи понятих, іншими доказами, які передбачені положеннями статті 251 КУпАП. З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 перебував у контрольованому прикордонному районі з належними документами, які були наданні на відповідну вимогу військовослужбовця Державної прикордонної служби України, що відповідає пункту 8 Положення про прикордонний режим. Тому повторно вимагати документи для встановлення особи не було потреби, так як особу ОСОБА_1 було встановлено. Стосовно необхідності з`ясування будь-яких додаткових обставин, у рапорті не зазначено і яке відношення має до цих обставин ОСОБА_1 , не зрозуміло. Та захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-10 ч.1 КУпАП, так як правопорушення не було здійснено та не задокументовано в установленому законом порядку. Також, зазначає, що до матеріалів даної адміністративної справи не додано доказів, що саме ці посадові особи, які склали адміністративний протокол дійсно є військовослужбовцями або працівниками Державної прикордонної служби України, які під час виявлення адміністративного правопорушення виконували обов`язки, що пов`язані із охороною державного кордону.

Повно та всебічного дослідивши матеріали справи, подане стороною захисту клопотання, вислухавши в судовому засіданні детальні пояснення ОСОБА_1 , думку захисника Житарюк В.О., приходжу до наступного.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідальність за ч.1 ст.185-10 КУпАП передбачає, що правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому полягали законні вимоги працівника Державної прикордонної служби та в чому полягала злісна непокора ОСОБА_1 цим законним вимогам. Також відсутні відомості про те, що працівники Державної прикордонної служби України пред`явили ОСОБА_1 саме законні вимоги або розпорядження.

Окрім того, відповідно до Закону "Про державний кордон України" та п. 11 положення "Про прикордонний режим", затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 зроку авданнями прикордонної служби є не саме по собі складання протоколів про адміністративне правопорушення, а виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та запобігання незаконній міграції у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району.

Згідно п.1 ст.21-7 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" поверхнева перевірка здійснюється щодо осіб, речей, товарів (вантажів) і транспортних засобів, які перебувають у контрольованому прикордонному районі, в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду, а саме:

1) у разі порушення особою чи спроби особи порушити прикордонний режим, режим у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, режим у контрольних пунктах в`їзду-виїзду або зашкодити інтересам національної безпеки України;

2) у разі перебування особи в межах прикордонної смуги без відповідного дозволу;

3) у разі наявності підстав вважати, що в транспортному засобі перебуває правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

4) у разі наявності підстав вважати, що в особи чи в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю і здоров`ю людини;

5) якщо транспортний засіб або річ особи є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходяться в місці, в якому могло бути вчинено правопорушення;

6) в інших випадках, передбачених законодавством або рішенням суду.

До адміністративних матеріалів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення додані: протокол про адміністративне затримання; протокол особистого огляду, огляду та вилучення речей і документів; рапорт заступника начальника прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_7 від 08.02.2024 року.

Будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.

З наданих до суду доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-,відеофіксації) того, що останній вчинив злісну непокору вимозі прикордонника.

Враховуючи зазначене, протокол суперечить встановленим обставинам справи, твердження в ньому зроблені та тримаються на припущеннях, що відповідно до ст.62 Конституції України піддається сумніву та тлумачиться на користь людини.

Разом з тим, з наданих в судовому засіданні стороною захисту матеріалів вбачається, що з приводу неправомірних дій військовослужбовцями НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 безпосередньо звертався зі скаргою до територіального управління ДБР, саме 08.02.2024 року, тобто у день інкримінованого йому правопорушення, що свідчить про достовірність тих фактів, які надані ним в судовому засіданні, під час розгляду судом даного адміністративного матеріалу.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься також у статті 62 Конституції України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП .

Враховуючи приписи ст.40-1 КУпАП судовий збір в сумі 605,60 грн. слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185-10 ч.1, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251, 283-285, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО

Закарпатської області