Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 3/641/841/2024Справа №: 641/1321/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 22 лютого 2024 року о 12 годині 25 хвилин, за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, буд. 14/1 в кафе «Тихий Вір» було виявлено ОСОБА_1 , який здійснював торгівлю алкогольними напоями без ліцензії на провадження господарською діяльністю.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, однак причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає, що з аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.

До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

Крім того, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 направлено повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем його мешкання, однак, конверт повернуто поштовим оператором з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, постановою суду від 01.04.2024 ОСОБА_1 піддано приводу в судове засідання, однак, постанова не виконана органом поліції, оскільки двері квартири за місцем його мешкання ніхто не відчинив.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута у відсутність правопорушника, якщо він був своєчасно повідомлений про день та час розгляду справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне розглядати справу, дослідивши письмові докази за матеріалами справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін.. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Так положеннями ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно зі ст. 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Насамперед саме слово «діяльність» означає систематичні дії членів суспільства, їхніх об`єднань, спрямовані на досягнення певного результату. Змістом цих дій є виготовлення та реалізація продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, а метою - задоволення суспільних потреб у відповідних благах, які повинні мати цінову визначеність, тобто функціонувати як товар.

Отже суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.

Крім того необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів, а також отримання від здійснення зазначеного виду діяльності дохід. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП.

Водночас диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, і в разі притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею Закону необхідно встановлювати та зазначати в протоколах про адміністративні правопорушення, норми яких саме законодавчих актів було порушено всупереч встановленому порядку зайняття господарською діяльністю.

Встановлення та зазначення повних відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, є прямим обов`язком органу, який склав протокол відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи додано копію довідки за результатами розгляду матеріалу ЖЄО № 2750 від 22.02.2024, де зазначено про виявлення 22.02.2024 ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, буд. 14/1, який здійснював торгівлю алкогольними напоями без відповідних документів «ліцензій» та у якого було вилучено алкогольні напої.

З доданої копії рапорту за фактом повідомлення про подію на лінію «102» вбачається, що таке повідомлення було з боку працівника податкової інспекції про те, що в кафе «Тихий омут» реалізатором Альбіною здійснюється торгівля алкоголем без ліцензії.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , 22.02.2024 о 10:00 він вийшов у кафе «Тихий Вир» за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, буд. 14/1, на підміну своєї знайомої на 4 години, поки вона з`їздить по своїм справам. Приблизно о 12:15 год. до кафе зайшли працівники поліції та попросили відповідні документи на реалізацію алкогольними напоями, однак, даних документів у нього при собі на той час не було.

Згідно акту виявлення та вилучення, у ОСОБА_1 22.02.2024 за адресою: м. арків, вул. Танкопія, буд. 14/1 було вилучено одну скляну пляшку горілки «Хортиця».

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що під час оформлення адміністративного матеріалу, поліцейський не виконав вимоги ч. 2 ст. 255 КУпАП, оскільки положення п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 254, 256 КУпАП передбачають, що у випадку вчинення особою адміністративного правопорушення, уповноважені на те посадові особи Національної поліції, зобов`язані не тільки скласти протокол про адміністративне правопорушення, а й зібрати докази вчинення особою такого адміністративного правопорушення.

В протоколі від 22.02.2024 зазначено, що ОСОБА_1 здійснював торгівлю алкогольними напоями без ліцензії на провадження господарської діяльності.

Разом з цим, в протоколі не відображено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме, в матеріалах справи взагалі відсутні докази продажу, оскільки не було здійснено та оформлено належним чином контрольної закупки, не засвідчено взагалі факт торгівлі та здійснення її саме останнім.

У протоколі також не зазначено норми яких саме законодавчих актів було порушено ОСОБА_1 всупереч встановленому порядку зайняття господарською діяльністю, що є необхідним в разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того, під час складання протоколу про адміністративну відповідальність працівниками поліції не було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець, оскільки як вбачається з пояснень, наданих ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення то він зазначав, що підміняє знайому реалізатора у кафе за адресою: АДРЕСА_2 .

Слід зазначити, що працівниками поліції, уповноваженими на складання протоколу, не встановлено кому належить кафе «Тихий Вир», розташоване за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, буд. 14/1, чи є цей власник суб`єктом господарювання, чи отримав він відповідну ліцензію, та чи мають право реалізатори здійснювати торгівлю алкогольними напоями у приміщенні кафе, що належить власнику-суб`єкту господарювання.

Також, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не були залучені свідки, або надані інші будь-які докази, які б могли підтвердити факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Також матеріали про адміністративне правопорушення не містять відомостей, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 виручки від здійснення господарської діяльності, яка ставиться йому в провину.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП полягає у здійсненні господарської діяльності, тобто процесу обміну товарами та грошима.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо отримання ОСОБА_1 грошей від продажу алкогольних напоїв, тобто виручки, яка відповідно до санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП може бути конфіскованою у разі визнання особи винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Відсутні такі відомості і в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Вилучення у ОСОБА_1 однієї пляшки горілки жодним чином не підтверджує факт постійного здійснення ним господарської діяльності і отримання виручки від продажу алкоголю без відповідних ліцензій.

Сам протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження його іншими об`єктивними доказами здійснення систематичної господарської діяльності з відповідними порушеннями, не може бути однозначним та достатнім доказом наявності в його діях складу даного правопорушення поза розумним сумнівом.

За таких обставин, під час розгляду справи судом встановлено, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано доказів, які б беззаперечно підтверджували здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, тому суд приходить до висновку, що матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Аналогічних висновків дійшов Харківський апеляційний суд у постановах за справами № 629/2611/22 від 28.03.2023, № 644/615/23 від 07.06.2023 та № 639/6000/23 від 07.02.2024 за аналогічних обставин, при перегляді постанов судів першої інстанції за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Вилучену одну скляну пляшку горілки «Хортиця» згідно акту виявлення та вилучення до протоколу серії ВАВ № 872286 від 22.02.2024 повернути ОСОБА_1 за належністю.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя - В. О. Музиченко