ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/680/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шевченко Д.С. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Дергачі, Харківської області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 21.10.2023 року о 18:37 год. по просп. Науки, 24 у м. Харкові, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 3010 від 21.10.2023 лікаря-нарколога КНП ХОР ОНД.

В своїй апеляційній скарзі захисник Шевченко Д.С. просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначала, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці його зупинки. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд. Вказує, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи. Також зазначала, що ОСОБА_1 особисто не бачив чи проводилось біологічне дослідження у закладі охорони здоров`я. Матеріали справи не містять доказів проходження лікарем тематичних удосконалень та взагалі відсутні відомості, що особа, яка склала висновок є лікарем. В медичному закладі не проводили вимір алкоголю у видихаємому повітрі. Працівники поліції не залучали свідків. Відсутній акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Посилалася, що рапорт працівника поліції не містить будь яких резолюцій, а лише долучений до матеріалів справи. Посилалася на норми ЦПК України, щодо засвідчення відеозапису. А також зазначала, що відеозапис не є безперервним.

19 квітня 2024 року до канцелярії Харкіського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_2 , в якій вона просила розглянути її апеляційну скаргу без її участі та без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 271 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 без її участі та без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, висновку лікаря-нарколога, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 3010 від 21.10.2023 року лікаря-нарколога.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис та власноручні пояснення щодо ознайомлення зі змістом цього протоколу. Факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом також підтверджується відомостями відеозапису, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останній особисто та добровільно підписав цей протокол та зазначив про ознайомлення з ним без будь-яких зауважень.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися до суду в порядку КАСУ із скаргами на дії чи бездіяльність працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто вбачається, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на оскарження дій працівників поліції під час проведення огляду та під час складення протоколу стосовно нього.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, а також відсутність будь-яких рішень уповноважених органів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та можуть бути враховані у якості доказу.

Крім того, відповідно до відомостей висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.10.2023 року № 3010 (арк. 4) вбачається, що ОСОБА_1 21.10.2023 року об 19:23 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З такими відомостями висновку ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручні пояснення в цьому висновку про те, що він «ознайомлений».

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис подій, які відбувались 21.10.2023 року за участю ОСОБА_1 , які були зафіксовані на бодікамеру працівників поліції (акр. 2).

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції, з використанням гучномовця, зупинили автомобіль «Шкода», за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода», тобто був водієм цього транспортного засобу, що вочевидь спростовує такі твердження захисника.

З відеозапису також вбачається, що під час коли працівники поліції доставляли ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, останній не заперечував, що в нього існують ознаки алкогольного сп`яніння.

Такі відомості відеозапису, поза розумним сумнівом свідчать про законність вимог працівників поліції щодо проведення стосовно ОСОБА_1 огляду на стан його сп`яніння.

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. В медичному закладі ОСОБА_1 запропонували здати для дослідження біологічну речовину, на що він просив здати сечу. Працівник медичного закладу повідомив, що для здачі сечі йому необхідно отримати баночку для аналізів, яку наповнити сечею. Зайшовши до туалету ОСОБА_1 почав набирати до баночки для аналізів рідке мило. Працівник поліції зробив останньому зауваження та надав ОСОБА_1 іншу стерильну баночку для аналізів. ОСОБА_1 повторно спробував набрати у цю баночку замість власної сечі рідке мило для рук, яке перебувало у туалеті. Втретє ОСОБА_1 надали чисту баночку для аналізів, працівник поліції переставив до коридору рідке мило та, під наглядом медичного працівника, ОСОБА_1 наповнив власною сечею баночку для аналізів.

Оцінюючи такі дії ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 розумів, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та бажаючи уникнути відповідальності намагався ввести в оману працівників медичної установи наповнюючи баночку для аналізів рідким милом.

Також з відомостей відеозапису вбачається, що лікар провів огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який виявився позитивним, а саме 2,39 проміле, про що відразу були повідомлені працівники поліції та ОСОБА_1 під розпис.

Належить також взяти до уваги, що ОСОБА_1 неодноразово намагався незаконно вирішити будь-яким чином питання з працівниками поліції, на що останні категорично відмовлялись та роз`яснювали ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за такі дії.

Такі дії ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції розцінює, як свідомо обраний спосіб уникнути відповідальності, оскільки ОСОБА_1 розумів, яке адміністративне стягнення може бути на нього накладене, оскільки працівники поліції повідомляли йому про те, що стосовно нього може бути складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Належить врахувати те, що під час перебування у медичному закладі ОСОБА_1 став погано себе почувати та працівник поліції викликав швидку медичну допомогу. Лікар, який прибув за викликом працівника поліції встановив, що тиск, пульс та сатурація у ОСОБА_1 відповідають нормі, а також встановив характерний запах алкоголю з порожнини рота, що також підтверджує законність вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП, які ОСОБА_1 були зрозумілі.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що йому заборонено керувати автомобілем до повного протверезіння. А ОСОБА_1 особисто хотів викликати тверезого водія.

Такі відомості, поза розумним сумнівом, свідчить про відсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування автомобілем.

Відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 5) вбачається, що 21.10.2023 року під час несення служби було отримано виклик «порушення ПДР», було виявлено авто, яке сходе на те, яке вказав заявник. Зупинивши автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд в медичному закладі КНП ХОР ОНД, результат тесту № 3010 позитивний. Водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, водія відсторонено від права керування автомобілем та було складено протокол та винесена постанова за ч.2 ст. 122 КУпАП. Транспортний засіб був залишений на місці зупинки без порушень ПДР.

Поряд з цим, твердження апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналізуючи вимоги цієї статті об`єктивно вбачається, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння зобов`язані залучити свідків лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису події. В цій справі працівники поліції застосували відеозапис та долучили його до матеріалів справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність не залучення свідків працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не передбачає проведення досліджень лікарем-наркологом за участю особи, у якої відбирались біологічні зразки, що спростовує такі твердження захисника.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Твердження про те, що працівники медичної установи не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд з використанням алкотестеру не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 особисто виявив бажання здати сечу для проведення огляду на стан його сп`яніння.

Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції власноручно заповнював бланк направлення, який після його заповнення надав лікарю, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Належить врахувати той факт, що в апеляційній скарзі захисник стверджує, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи. Такі ж самі відомості особисто ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції та медичним працівникам.

Однак матеріали справи. А також додатки до апеляційної скарги не містять будь-яких фактичних відомостей про те, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, а тому такі твердження захисника є необґрунтованими.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Шевченко Д.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков