ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/325/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Панкратова Ю.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Панкратова Ю.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 20 листопада 2023 року о 17-40 годині по вул. Перемоги, 52 у м. Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував автомобілем «HONDA CIVIC», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Панкратов Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, винесена вона з порушенням норм процесуального права, є незаконною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам справи.

Так з відеозапису, який наданий суду працівниками поліції, та частково досліджений у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, а навпаки надав чітку згоду. Між тим, працівниками поліції зафіксована відмова ОСОБА_1 від запропонованого медичного огляду.

Зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та вживає певні ліки. Про даний факт ОСОБА_1 проінформував працівників поліції, на що йому було повідомлено, що краще відмовити від медичного огляду та оскаржити у подальшому протокол.

Вказує, що ОСОБА_1 транспортним засобом «HONDA CIVIC», державний номер НОМЕР_1 не керував, за кермом знаходився його знайомий ОСОБА_2 . На підставі чого стороною захисту було заявлено клопотання про виклик вказаного свідка для підтвердження даного факту, між тим у задоволенні клопотання судом відмовлено.

Звертає увагу, що судом при вирішенні питання по суті не враховано факт того, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки автомобіля, в салоні якого перебували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскілки жодних порушень ПДР України не допускалось.

Просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Панкратова Ю.В., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 646586 від 20 листопада 2023 року та визнаних судом доведеними підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 листопада 2023 року, диском з відеозаписом події.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вимогами п.2.5 ПДР на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та не керував транспортним засобом, оскільки за кермом перебував його знайомий ОСОБА_2 , який не мав при собі документів, тому за кермо пересів ОСОБА_1 . апеляційний суд проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано рух автомобіля «HONDA CIVIC», державний номер НОМЕР_1 , зупинка транспортного засобу працівниками поліції, на пасажирському сидінні знаходиться ОСОБА_2 , який пояснює, що не може вийти з автомобілю, оскільки не може відчинити двері. Внаслідок чого, згодом свідок ОСОБА_2 виходить із транспортного засобу через водійські двері. При цьому, ані ОСОБА_1 ані свідок ОСОБА_2 не заперечують факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Далі зафіксовано проведення візуального огляду ОСОБА_1 та повідомлення працівниками поліції, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу для проведення огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 спочатку надає згоду, але до патрульного автомобіля не підходить та в подальшому висловлює відмову від проведення огляду (час запису 01.01.34). Працівник поліції попереджає ОСОБА_1 про відповідальність за ст. 130 КУпАП через відмову від проходження медичного огляду. При цьому, відеозаписом події зафіксована спроба ОСОБА_1 «залагодити ситуацію». Згідно відеозапису ОСОБА_1 було роз`яснено процесуальні права та складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вказані зафіксовані відеозаписом обставини, суд приходить до висновку, що версія щодо керування транспортним засобом іншою особою з`явилася вже під час розгляду справи у суді першої інстанції.

З приводу доводів адвоката Панкратова Ю.В. про зміну ОСОБА_1 місця розташування у салоні автомобіля після зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, а саме переміщення з пасажирського сидіння на водійське, а ОСОБА_2 пересів, навпаки, з водійського на пасажирське сидіння, то суд їх піддає критичній оцінці внаслідок встановлених при перегляді відеозапису обставин.

Так, обставини зупинки засвідчують неспроможність такої версії через вкрай незначний проміжок часу після зупинки транспортного засобу та підходу працівника патрульної поліції до двері водія, де перебував саме ОСОБА_1 знаходження транспортного засобу у полі зору бодікамери працівника поліції.

Тому, на думку апеляційного, суду факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція захисту спрямована лише на уникнення від адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та на нього не впливає причина зупинки.

З приводу доводів апелянта щодо безпідставної відмови судом першої у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанція констатує, що вирішення клопотань відноситься до дискреційних повноважень суду та є правом суду, а не його обов`язком, а з урахуванням змісту дослідженого судом відеозапису у суду першої інстанції, як і у апеляційного суду не виникло жодних сумніві з приводу того, що водієм був саме ОСОБА_1 .

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справу переглянуту в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Панкратова Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 лютого 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/11904/23