Справа № 569/7017/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І.., з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Беруна Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_1 , за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАД №336341 від 26.03.2024, 14 березня 2024 року близько 09 год 29 хв у Рівненській гімназії № 16 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив булінг (цькування), стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вчинив психологічне діяння, а саме принижував гідність, словесно ображав, чим завдав йому морально- психологічну травму.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину за вказаних у протоколі обставин не визнав, просив провадження закрити за відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення та пояснив, що є батьком ОСОБА_2 учня 8 класу Рівненської гімназії №16 Рівненської міської ради. Пояснив, що йому не відомо про жодні події 14 березня 2024 року, однак знає про ситуацію, що сталася у 8 класі 08 березня 2024 року. Даній ситуації надавалась оцінка, яка висловлена у протоколі засідання комісії з протидії булінгу (цькування) № 1 від 19.03.2024 року. Комісія скликана на підставі заяви ОСОБА_4 вх.187 від 12.03.2024 року. Комісія розглянувши заяву ОСОБА_4 дійшла висновків про відсутність ознак, що вказують на булінг (цькування).

Адвокат Берун Р.В. підтримав свої письмові пояснення та просив провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Судом досліджуючи матеріали справи встановлено, що у протоколі серії ВАД №336341 від 26.03.2024 року не зазначено свідків події, а також зазначено, що матеріальної шкоди не заподіяно.

До матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_4 , яка вказує, що її сина ОСОБА_3 ображають однокласники, а на одному відео є зафіксовано, що ОСОБА_2 ображає її сина та накидається на нього, тілесних ушкоджень не завдано. Зазначає також, що зверталась у школу до класного керівника однак такі звернення не дали результатів. ОСОБА_3 дає схожі пояснення та зазначає, що такі дії принижують його честь та гідність.

Також у матеріалах справи наявні характеристики зі школи відносно учасників подій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інших доказів до матеріалів не долучено.

Стороною захисту долучено до матеріалів протокол засідання комісії з протидії булінгу (цькування) № 1 від 19.03.2024 року. Комісія скликана на підставі заяви ОСОБА_4 вх.187 від 12.03.2024 року.

Розглянувши заяву ОСОБА_4 члени комісії (6 осіб) дійшли висновків про відсутність ознак, що вказують на булінг (цькування).

Частиною 3 статті 173-4 КУпАП передбачено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно з п. 3-1 ст. 1 Закону України "Про освіту" булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Таким чином, істотними ознаками булінгу є системність та насильницький характер діянь, які вчиняються.

Судом під час дослідження протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що він не містить зазначення суті адміністративного правопорушення, тобто всієї його складової об`єктивної сторони. Зокрема, у протоколі не зазначено в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Справи про адміністративні правопорушення повинні надходити на розгляд уповноважених на те органів і посадових осіб належно оформленими. За правильність та повноту їх оформлення відповідає орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД N 336341 від 26.03.2024 року слідує, що у протоколі суть правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, викладена без конкретизації об`єктивних ознак складу цього правопорушення, зокрема, в протоколі не зазначено, чи мало діяння вчинене неповнолітнім ОСОБА_2 систематичний характер, з конкретизацією кожного випадку, місця та часу його вчинення.

Разом з тим, за змістом п. п 3-1 ч. 1ст. 1 Закону України "Про освіту" типовою ознакою булінгу є в тому числі і систематичність (повторюваність) діяння.

Водночас, з протоколу про адміністративне правопорушення ВАД N 336341 від 26.03.2024 року неможливо встановити систематичність вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 протиправних дій щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , оскільки у ньому зазначено лише одна дата, при цьому дати та часу з вказівкою на час кожної події про які зазначають в поясненнях, які б свідчили про систематичність вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 протиправних дій, інспектором поліції не зазначено.

Інших жодних доказів, які б підтверджували систематичність вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 протиправних дій щодо неповнолітнього ОСОБА_2 до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах "Малофеєва проти Росії", "Карєлін проти Росії" у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін, у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини вказує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєні якого певною особою має доводитись в суді.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувся конфлікт. При цьому, слід зазначити, що конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій та ескалації однак жодних ознак цькування, завдання морально психологічної травми не знайдено.

Таким чином, достатніх і переконливих доказів того, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив булінг (цькування) щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , що є необхідною ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, не встановлено.

За таких обставинах, проаналізувавши всі наявні по справі докази у їх сукупності, приходимо до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які встановлюють наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах Кобець проти України, Берктай проти Туреччини та Леванте проти Латвії, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, змінювати чи уточнювати суть порушення, яке вказано у протоколі. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому судом мають враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, а тому суд приходить до переконання про відсутність в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та вважає, що провадження в даній адміністративній справі стосовно нього підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя