П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/613/24

Провадження № 3/348/415/24

15 квітня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Солодовнікова Р.С., за участі ОСОБА_1 , захисника Брайляк Е.Я. розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, жителя АДРЕСА_1 , раніше не притягалася до адміністративної відповідальності, громадянка України.

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Надвірнянського районного суду надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 580612 від 13.03.2024 року, в січні місяці ОСОБА_1 по місцю проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_2 вчинила відносно ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії економічного характеру, забрала його речі та документи. Подія мала місце близько 17:00 години 23.01.2024 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_2 одружені з 2016 року і проживали в його будинку за адресою: АДРЕСА_2 . За власні кошти, які зароблені за кордоном, вона відремонтувала зазначений будинок. ОСОБА_2 протягом 2 тижнів вживав алкоголь, а 23.01.2024 року після того, як вона повідомила, що залишає його, ОСОБА_2 близько 21-30 22-00 години напав на неї, в той час як вона спала і почав душити за горло руками. Між ними виник конфлікт, вході якого він її ображав. До лікарні і до поліції вона не зверталась, однак мала тілесні ушкодження. В цей день вона зателефонувала сину ОСОБА_3 , який приїхав до них, попереджав ОСОБА_2 з приводу неналежної поведінки, насильство в будинку до нього не застосовував. ОСОБА_2 поїхав разом із сином, після чого їй не було відомо про місцеперебування чоловіка. У подальшому від сина вона дізналась, що він вдарив ОСОБА_2 , а той пішов вночі на заправку. Наступного дня, 24.01.2024 до неї додому прийшли родичі ОСОБА_2 і застосували до неї насильство, від чого вона отримала тілесні ушкодження. З 23.01.2024 до 28.01.2024 вона сама проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 проживав у матері. В цей період приходила мати ОСОБА_2 забрала його паспорт і мобільний телефон. 28.01.2024 вона поїхала по справах, а коли повернулась 29.01.2024 близько 16-17 години будинок був зачинений, замки замінені. Вона викликала поліцію. На її дзвінки ОСОБА_2 не відповідає, її особисті речі не віддає. Вона вимушена була проживати у сина, потім подружки, після чого переїхала до власної квартири. ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 не пускає її до будинку і не віддає речі починаючи з 29.01.2024 року. Між ними зараз в суді розглядається цивільна справа про розірвання шлюбу. Планується звернення до суду із позовом про поділ майна подружжя. Від поліцейського дізналась, що ОСОБА_2 обвинувачує її в тому, що вона забрала документи на будинок, військовий квиток та посвідчення водія, однак речі і документи ОСОБА_2 вона не брала. Разом з тим бачила, як ОСОБА_2 їздить на автомобілі в м.Надвірна.

Захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про допит свідків.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , повідомила, що ОСОБА_1 є її подругою з дитинства. В лютому 2024 року вона у неї жила через неприємності з чоловіком ОСОБА_2 .. Приїхала без речей, жила до березня 2024 року. За викрадення документів ОСОБА_2 вона нічого не знає. Їй відомо, що ОСОБА_2 не пускає ОСОБА_1 до будинку і не віддає її особисті речі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , повідомила, що ОСОБА_1 є сестрою її чоловіка. Наприкінці січня 2024 року побачила ОСОБА_1 біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який був зачинений. ОСОБА_1 не могла забрати свої особисті речі. Зі слів ОСОБА_1 знає, що ОСОБА_2 душив її, і вона бачила синяки на її руках і шиї. Чула, що у ОСОБА_2 зникли документи, про що він звернувся до поліції у березні 2024 року. Бачила, що на початку квітня 2024 ОСОБА_2 їздить на автомобілі сусіда.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та оцінивши їх в сукупності, суддя дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події іюридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

З наведеного випливає, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Згідно з п.3,4, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» , домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону випливає, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, отже обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Оскільки умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру є обов`язковим елементом об`єктивної сторони, відповідні фактичні обставини підлягають обов`язковому детальному опису в протоколі, а також доведенню під час розгляду справи на підставі належних, допустимих і достовірних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний був при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжи, тощо) і це є обов`язковим.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Згідно із положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 580612 від 13.03.2024 року, в в січня місяці ОСОБА_1 по місцю проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_2 вчинила відносно ОСОБА_2 насильство в сім`ї , а саме умисні дії економічного характеру, забрала його речі та документи. Подія мала місце близько 17:00 години 23.01.2024 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Отже, з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 випливає, що в ході складання протоколу можливість настання психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому ОСОБА_2 , встановлена не була.

До протоколу додано наступні докази, які досліджені в судовому засіданні:

Із заяви потерпілого ОСОБА_2 від 12.03.2024, випливає, що потерпілий просить притягнути до відповідальності його пасинка ОСОБА_7 , з приводу його побиття та до його дружини ОСОБА_1 , яка не повертає речі та документи.

З наданих ОСОБА_2 письмових пояснень від 12.03.2024 року втановлено, що ОСОБА_1 відмовляється повернути його речі домашнього вжитку та документи видані на його ім`я.

Матеріали справи містять постанову судді від 21.03.2024 року про направлення адміністративного матеріалу для належного оформлення та виконання вимог ст..ст.256,268 КУпАП, через відсутність в протоколі часу вчинення адміністративного правопорушення, а також дати та часу (періоду) вчинення адміністративного правопорушення.

В провадженні судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Солодовнікова Р.С. перебуває кримінальне провадження №0000018 від 26.01.2024 за обвинуваченням сина ОСОБА_1 - ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, за яким він обвинувачується в тому, що 23.01.2024 близько 22.05 години у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_2 .

З`ясувавши позиції учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст..173-2 КУпАП не знайшли свого підтвердження.

Судом встановлено, що між подружжям ОСОБА_2 і ОСОБА_1 існують тривалі неприязні стосунки, які викликані сімейними побутовими конфліктами.

В січня місяці між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 відбувся черговий побутовий конфлікт з приводу спільного проживання, зловживання алкоголем, забранням речей та документів.

Матеріали справи не містять жодних даних про час вчинення конфлікту між подружжям 23.01.2024.

На підставі показів ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, встановлено, що конфлікт між подружжям мав місце 23.01.2024 року близько 21-30 22-00 годині, після чого ОСОБА_2 залишив будинок і поїхав на автомобілі разом із сином ОСОБА_1 ОСОБА_8 .

Дані обставини встановлені судом суперечать змісту протоколу, в якому зазначено, що умисні дії економічного характеру мали місце 23.01.2024 року о 17:00 годині.

Відповідно до письмових захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 після 29.01.2024 року доступ до будинку не мала, з цієї дати будинком користується ОСОБА_2 і мають доступ його родичі. З заявою про зникнення документів ОСОБА_2 звернувся 04 березня 2024 року.

Надаючи оцінку наданим доказам у справі, суддя дійшов висновку, що досліджені судом докази, ані прямо, ані опосередковано не підтверджують обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 21.03.2024 року справа поверталась для дооформлення, однак зазначені недоліки не були усунуті.

Протокол про адміністративне правопорушення від 13.03.2024 Серії ВАД № 580612 відносно ОСОБА_1 після усунення недоліків повторно надійшов до суду 04.04.2024.

При усуненні недоліків посадовою особою органу поліції протокол про адміністративне правопорушення доповнено записом про датк та час вчинення події адміністративного правопорушення 23.01.2024 о 17-00 год.

Разом з тим пункт 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 06 листопада 2015 року № 1376, не допускає унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Крім того, із зазначеним зміненим протоколом не була ознайомлена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, що порушує право ОСОБА_1 на захист, передбачений ч.ч.2-4 ст. 256, 268 КУпАП.

Окрім національного законодавства, право бути негайно і детально поінформованим про весь склад і суть обвинувачення, та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту закріплюють підпункти «a», «b» пункту 3 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Пункт 1 статті 6 Конвенції встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно до закону.

При цьому у своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував не необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Аналогічні за суттю порушення прав людини при розгляді адміністративних справ були встановлені зокрема у п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України (N2)» (Заява N38789/04), Страсбург, 08 квітня 2010 року, п.п.60-63, 67 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (Заява N 16347/02), Страсбург 09 червня 2011 року, та інших.

Крім того, в порушення положень ч.1 ст.256 КУпАП зміст протоколу не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, у ньому не зазначено про настання саме фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій як обов`язкової об`єктивної ознаки складу адміністративного правопорушення.

При цьому, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, хоча і містять посилання на застосування домашнього насильства психологічного і економічного характеру, проте в ньому не описані дійсний час вчинення і тривалість протиправних дій, а також можливість настання чи настання тих наслідків, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП, а лише мається констатація абстрактного факту вчинення домашнього насильства, тому суддя позбавлений можливості встановлювати, а тим більше вважати доведеними обставини, які не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.01.2020 (справа №545/744/19), факт сварок і непорозумінь між подружжями на побутовому рівні свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суддею встановлено наявність конфліктної ситуації на ґрунті тривалих неприязних стосунків між подружжям, конфліктів з приводу спільного проживання, приховування сторонами майна, речей індивідуального користування, особистих документів, існування спору з приводу розірвання шлюбу, поділу майна подружжя, який повинен вирішуватися в передбаченому законом порядку.

З огляду на викладене, сукупність вищенаведених недоліків при оформленні протоколу, не дозволяють зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а наявність побутового конфлікту між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , не доводить вчинення особою домашнього насильства

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на переконання судді, протокол про адміністративне правопорушення не містить обов`язкових елементів об`єктивної сторони, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи загальні принципи судочинства, суддя констатує істотні порушення при оформленні протоколу, справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП не сплачується.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247,283 -285 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в Івано-Франківський апеляційний суд через Надвірнянський районний суд.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Повний текст постанови буде проголошений 16.04.2024 року о 16:00 год.

Суддя Р.С.Солодовніков