ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 687/236/24

Провадження № 33/4820/290/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому з участю секретаря Мельничук К.С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Стрільчука В.І., свідка ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки та без оплатного вилучення транспортного засобу, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду ОСОБА_1 , 07.02.2024 року о 20 год. 35 хв. в с.Вишнівчик по вул. Шкільна, 15, керував автомобілем «Opel Zafira» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення Шевченківським районним судом м.Чернівці від 21.09.2023 року, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «ALCOTEST 6810» та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимогип.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Чемеровецького районного суду від 06 березня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.2 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Стверджує, що він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся, бажав лише повідомити його військове керівництво щоб отримати дозвіл на проходження огляду. Проте працівниками поліції таку вимогу було проігноровано, що підтверджується матеріалами відеозапису події.

Наголошує апелянт на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказані неправдиві відомості щодо місця роботи, суті адміністративного правопорушення, відсутності свідків та відомостей щодо відмови від підпису, не вказано про наявність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та найменування спеціального технічного засобу, .

Окрім того, в протоколі вказаний час його складання 20:43 год., проте згідно відеозапису о 20.59.39 год. працівник поліції повідомляє, що буде тільки складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вказує апелянт, що в протоколі також відсутні дані, про те, що він являється військовослужбовцем Збройних Сил України, хоча в процесі спілкування з поліцейськими така інформація повідомлялась. Неправдиві відомості про те, що він не працює, вказані також і в оскаржуваній постанові суду.

Дані фальсифікації в протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються матеріалами відеозапису та свідченнями очевидця вказаних подій громадянина ОСОБА_3 .

Вважає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння є неналежним доказом, оскільки в ньому не вказано дати, часу та місця його складання. Не зазначено і в ньому свідків, проте, як вбачається із матеріалів відеозапису, був присутнім очевидець подій ОСОБА_3 .

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення

Під час апеляційного перегляду справи захисник ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Допитаний під час апеляційного перегляду провадження свідок ОСОБА_2 пояснила, що являється володільцем автомобіля «Opel Zafira» д.н.з. НОМЕР_1 . На прохання ОСОБА_1 07 лютого 2024 року вона надала йому вказаний автомобіль для перевезення продуктів з села до військової частини. У той день він телефонував їй та повідомив, що його зупинили працівники поліції, підозрювали у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Їй відомо, що ОСОБА_1 не вживає алкоголь, вважає, що 07.02.24 року він був тверезим.

Мотиви суду

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідальність за ст. 130 ч.2 КУпАП настає у разі вчинення повторного адміністративного правопорушення протягом року.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серіїї ААД №476316 від 07.02.2024 року, ОСОБА_1 , 07.02.2024 року о 20 год. 35 хв. в с.Вишнівчик по вул. Шкільна, 15, керував автомобілем «Opel Zafira» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення Шевченківським районним судом м.Чернівці від 21.09.2023 року, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «ALCOTEST 6810» та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №476316 від 07.02.2024 року в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук (а.с.4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 07.02.2024 року до Чемеровецької багатопрофільної лікарні, згідно якого огляд ОСОБА_1 не проводився (а.с.5);

- відеозаписом із нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора, що додані на диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №476316 від 07.02.2024 року, з якого вбачається, що від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а.с.8).

Апеляційний суд вважає, що давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , надані в судовому засіданні, суд відкидає, оскільки вважає їх необ`єктивними, обумовленими бажанням розгляду провадження на користь ОСОБА_1 , який є її знайомим. Суд також виходить з того, що свідок ОСОБА_2 не була безпосереднім очевидцем подій, пов`язаних з зупинкою транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейськими 07.02.24 року, обставини їй відомі зі слів ОСОБА_1 , яким вона надала суб`єктивну оцінку.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі він не відмовлявся, а лише бажав повідомити про необхідність їхати до медичного закладу його військове керівництво, апеляційний суд вважає неспроможними.

Відповідальність на підставі ст. 130 ч.1 КУпАП настає зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст. 130 ч. 2 КУпАП, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2,3 ст.266 КУпАКП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні вимоги до проведення огляду на стан сп`яніння водія ТЗ дублюються і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту вивченого відеозапису спеціальних технічних засобів вбачається, що працівниками поліції дотримана процедура перевірки водія на стан алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, проте він відмовився від такого огляду як на місці зупинки ТЗ так і в медичному закладі.

Безпідставними є твердження апелянта щодо необхідності повідомити військове керівництво та отримати дозвіл на проходження огляду в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки нормами КУпАП та діючого законодавства не передбачено отримання такого дозволу від військового керівництва. Бажання (вимога) водія відлучитися з місця зупинки ТЗ працівниками поліції з метою повідомити свого командира не є підставою для відкладення проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції правильно розцінено поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому ними правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 2 КУпАП.

Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що очевидцем події був громадянин ОСОБА_3 , проте його безпідставно не зазначено у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння як свідка, про що наголошує апелянт у апеляційній скарзі, апеляційний суд сприймає критично, оскільки, виходячи з положень ст. 266 КупАП у разі фіксації адміністративного правопорушення засобами відео фіксації, залучення свідків до складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КупАп не передбачено. У даному випадку правопорушення фіксувалося засобами відео фіксації, які долучені до матеріалів провадження.

Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо його місця роботи, оскільки з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення запитували у ОСОБА_1 про його місце роботи, на що останній повідомив, що не може надавати такої інформації. Однак працівники поліції встановили особу ОСОБА_1 на підставі військового квитка.

Доводи апеляційної скарги про порушенням вимог ст. 256 ч. 1 КУпАП при складанні протоколів, оскільки в таких не зазначено конкретних назв документів, які до них додаються, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Отже, конкретні назви документів, які додаються до протоколу, не є обов`язковою вимогою КУпАП при його складанні.

Що стосується розбіжностей у часі, складання протоколу та відеозапису вони не є суттєвими, не впливають на сприйняття судом та стороннім спостерігачем обставин події загалом. Суд не вважає ці розбіжності підставою для ухвалення іншого процесуального рішення, оскільки вони ніяким чином не спростовують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі.

Будь-яких заперечень чи уточнень щодо вчиненого правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначено, працівниками поліції були роз`ясненні його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст..63 КУ, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, а тому всі наведені обставини в сукупності повністю спростовують апеляційні твердження апелянта, наведені в обґрунтування доводів про закриття провадження щодо нього у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУп АП.

Твердження апелянта про відсутність в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння дати, часу та місця його складення, на думку апеляційного суду, ніяким чином не впливає на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Отже, судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.2 КУпАПу виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, відповідає положенням ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям, характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючисьст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 2 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: