ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/6400/20 Номер провадження 33/814/50/24Головуючий у 1-й інстанції Бабенко Ю.П. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі представника потерпілого адвоката Лемішка Ю.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Грибченка Ю.М. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 гривень.

Згідно постанови судді, 22 вересня 2020 року о 16 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1 , на автошляху Київ-Харків-Довжанськ та с. Елітне, при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, на надав переваги в русі автомобілю Volvo XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів. У дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 та його адвокат подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову судді, прийняти нову.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають дійсним матеріалам справи.

Вказують, що постанова судді винесена з порушенням вимог чинного законодавства, без урахування та оцінки дій ОСОБА_2 , якого вважають винуватим у виникненні даної події, який перевищив допустиму швидкість руху, проявив неуважність під час руху, порушуючи допустиму дистанцію не вжив заходів щодо зменшення швидкості, у зв`язку з чим сталася ДТП.

ОСОБА_1 та його адвокат, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, до приміщення Полтавського апеляційного суду не з`явилися, клопотань, заяв про відкладення судового засідання не надавали.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника потерпілого адвоката Лемішка Ю.М., який заперечував щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважав постанову судді законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктами правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №445340 від 22 вересня 2020 року, підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовані дорожня обстановка, місце дорожньо-транспортної пригоди та напрямок руху транспортних засобів, їх положення на місці пригоди та пошкодження, наявність дорожніх знаків пріоритету та дорожньої розмітки, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 , письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 який вказував, що виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу здійснював поворот на ліво, проїхавши кілька метрів сталося ДТП

Із наявної схеми місця події та характеру механічних пошкоджень автомобілів чітко вбачається, що ОСОБА_1 виїхав з другорядної дороги на головну, після виїзду на перехрестя він проїхав незначну відстань, тобто 9,8 метрів, місце зіткнення відбулося на смузі руху, по якій рухався водій Volvo XC90. Таким чином ОСОБА_1 виїжджав на смугу руху, в якій рухався автомобіль Volvo XC90, державний номерний знак НОМЕР_3 , тим самим не виконав вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав переваги в русі автомобілю Volvo XC90, тобто останній не виконав вимог п.16.11 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, враховуючи схему місця події та характер механічних пошкоджень автомобілів, за результатами розгляду всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки він не врахував дорожню обстановку, не виконав вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав переваги в русі автомобілю Volvo XC90, тобто не виконав вимог п.16.11 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди був учасником процесу дорожнього руху, а тому він є суб`єктом правопорушення, вимоги Правил дорожнього руху останнім дотримані не були, що і перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Доказів щодо спростування висновків судді про порушення Щербаковим МП. п. 16.11 ПДР України матеріали справи не містять, не надано таких доказів й апеляційному суду.

Матеріалами справи підтверджується факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, в зв`язку з чим, як наслідок, і факт дорожньо-транспортної пригоди з участю даного водія та наявність механічних пошкоджень, а тому твердження в апеляційній скарзі про допущення порушень Правил дорожнього руху іншим водієм апеляційний суд не бере до уваги, оскільки саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП.

Апеляційний суд погоджується з висновками судді суду першої інстанції про відсутність підстав у призначенні та проведенні експертизи, оскільки вирішення питання як саме мав діяти водій ОСОБА_1 не потребує додаткових та спеціальних знань, так як в п. 16.11 Правил дорожнього руху чітко зазначені дії, які повинен виконати водій при перетині перехрестя нерівнозначних доріг.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Грибченка Ю.М. залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко