ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/174/24 Справа № 711/1026/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисниці Сененко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисниці Сененко К.В. на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.02.2024 р., якою

ОСОБА_1 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чер-

каси, громадянина України, військо-

вослужбовця НОМЕР_1 мобільного прикор-

донного загону ДПС України (ВЧ

НОМЕР_2 ), посада технік - водій, ст. сер- жант, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 26.01.2024 р. о 2:59 год. в м. Черкаси по вул. Сінна, 23/1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW Х5 р/номер НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисниця ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а в решті рішення суду залишити без змін. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу в НОМЕР_1 мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби (ВЧ НОМЕР_2 ), перебуває на посаді техніка - водія, має спеціальне військове звання старший сержант і для виконання бойових завдань в нього є потреба у наявності посвідчення водія, оскільки відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого військового обов`язку по захисту держави. Крім того, ОСОБА_1 щиро покаявся, в матеріалах справи відсутні обтяжуючі обставини, його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам. Звертає увагу суду на те, що накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адмінправо-порушенню.

Заслухавши доповідь судді, захисницю ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити та пом`якшити призначене стягнення, а саме не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, тому що він проходить військову службу в НОМЕР_1 мобільному прикордонному загоні ДПС на посаді техніка - водія, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Правопорушник ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про час та місце судового розгляду (а. пр. 38). Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності не є обов`язковою. Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 2564-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 26.01.2024 р. о 2:59 год. в м. Черкаси по вул. Сінна, 23/1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW Х5 р/номер НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 627778 від 26.01.2024 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні; направленням на огляд та відеозаписами долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений в судовому засіданні зафіксовано, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається, після зупинки з автомобіля виходить правопорушник, і з участю якого працівник поліції починає виконувати процесуальні дії, але водій відмовився він проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

З наявного в матеріалах справи про адмінправопорушення відеозапису, який був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції з нагрудних відео-камер, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. На відеозапису також зафіксовані дії, які передували до складання протоколу про адмінправопорушення та складання протоколу про адмінправопорушення. На відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває поруч з автомобілем та ніяким чином не заперечує, що він є водієм цього автомобіля та керував ним безпосередньо перед тим, як почався відеозапис, крім того погодився поїхати на огляд на стан наркотичного сп`яніння до КНП ЧОНД, але по дорозі відмовився від проходження огляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України чим скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та встановлення у нього ознак наркотичного сп`яніння направили його для проведення огляду до КНП «ЧОНД», але останній відмовився від проходження огляду.

Апеляційний суд наголошує, що через воєнний стан та вторгнення російських окупаційних військ, майже в усіх регіонах України з 25.02.2022 р. діє комендантська година та на час складання протоколу про адмінправопорушення комендантська година діяла і в Черкаській області з 00:00 до 4:00, під час якої заборонено пересування всіх осіб без спеціальної перепустки чи дозволу, а ОСОБА_1 ці вимоги порушив.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчинено-го правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адмінправопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Доводи апеляції про те, що правопорушник є військовослужбовцем ДПС України, має військове звання старшого сержанта, перебуває на посаді техніка-водія автомобільного відділення відділу технічного забезпечення НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ( а. пр. 24, 25), а тому дають підстави для пом`якшення стягнення, на переконання апеляційного суду, не заслуговують на увагу з огляду на те, що навпаки під час відсічі збройної агресії рф саме військовослужбовці, які безпосередньо не перебувають на кордоні України, повинні бездоганно, беззаперечно та усвідомлено виконувати всі вимоги Конституції України, Законів України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, як під час виконання обов`язків військової служби, так і поза її межами.

За таких обставин, ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України. Само по собі перебування ОСОБА_1 на посаді техніка-водія автомобільного відділення не є безумовною підставою для не застосування адмінстягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази направлені на пом`якшення призначеного судом першої інстанції стягнення в матеріалах справи відсутні та правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.02.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.