Провадження №: 3/336/2059/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко Олександра Анатоліївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 906442 від 28.02.2024 вбачається, що 27.02.2024 о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , ображав свою жінку ОСОБА_1 та вдарив в область тіла, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, завдавши шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Дії кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, проти протоколу заперечив, просив справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кляшторна Ю.В. в судовому засіданні пояснила, що 27.02.2024 між подружжям ОСОБА_2 відбулись події, які не є ні сваркою ні конфліктом. ОСОБА_1 перебувала у депресії з літа 2023 року, потім стан погіршився через загибель друга родини 28.12.2023. Після чого у ОСОБА_1 почали проявлятися ознаки психічного розладу. Під час відпустки у лютому 2024 року у м. Трускавець вона познайомилась з чоловіком, який в подальшому ввійшов у довіру та почав керувати її діями. Не виключно, що в результаті їх спілкування були застосовані наркотичні препарати, які на фоні препаратів, які вже були призначені лікарем психіатром погіршили стан її с здоров`я. Повернувшись з відпустки, потерпіла дуже змінилась, проявляла агресію до ОСОБА_1 та доньки, погрожувала їм. 27.02.2024, приблизно о 21.00 год подружжя перебувало вдома, ОСОБА_3 помітив, що дружина телефоном з кимось спілкується. На питання чоловіка з ким проходить спілкування, ОСОБА_1 сховала телефон у шухляду. Після того, як ОСОБА_3 взяв телефон з шухляди, вона почала просити пробачення після чого вибігла з дому. Повернувшись через деякий час з сусідом ОСОБА_4 почала кричати та говорити, що ОСОБА_3 б`є її, ображає та забрав в неї телефон. Ці події відбулись у присутності ОСОБА_5 . ОСОБА_6 почала штовхати чоловіка на що він відштовхнув дружину від себе. Після чого дружина вибігла з будинку у невідомому напряму і до наступного дня її вдома не було, на телефонні дзвінки не відповідала. 28.02.2024, приблизно о 13.30 годині ОСОБА_3 зателефонувала знайома та повідомила про те, що ОСОБА_6 їде до неї додому за адресою: АДРЕСА_3 . Приїхавши до знайомої, ОСОБА_3 побачив там свою дружину, почав прохати повернутися додому, але ОСОБА_1 перебувала у нервовому стані та викликала поліцію. Працівники поліції в службовому авто відібрали пояснення та склали протокол. ОСОБА_3 для надання пояснень був змушений з`явитися до відділу поліції. При складанні протоколу ОСОБА_3 повідомляв про свідка сусіда, але працівники поліції у свідка пояснення не відібрали. Під час конфліктної ситуації у родині ОСОБА_3 жодного разу не образив дружину, та не бив її по тілу.

Посилаючись викладені обставини, просила справу закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За клопотанням сторони захисту судом був допитаний свідок.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що є сусідом родини ОСОБА_2 . 27.02.2024 перебував вдома, коли до нього прибігла сусідка ОСОБА_1 і попросила допомогти забрати у чоловіка телефон. Коли вони разом прийшли за місцем мешкання родини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 тримав телефон у руках і віддав його дружині. Коли ОСОБА_8 забрала телефон, вона кудись побігла, при цьому перебувала у збудженому стані.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3,14,17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа)встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП додано рапорт поліцейського про реєстрацію події; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.02.2024 від імені ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_9 , ОСОБА_1 ; форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; копія паспорта ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні також оглянуто долучені захисником ОСОБА_10 докази, а саме:

- добровільна згода родичів учасника програми центра допомоги залежним «Верум», згідно якої ОСОБА_11 надала згоду на проходження її матір`ю ОСОБА_1 програми центру;

- копія заяви ОСОБА_1 , поданої до ВП № 2 Дрогобицького РВП, у якій вона просить припинити проведення перевірки за її повідомленням, претензій до доньки та чоловіка не має, та матеріали за наслідками розгляду її звернення.

У рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доводяться беззаперечними доказами.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги та бути оскаржена протягом десяти днів з дня прийняття постанови до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.А. Савеленко

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік