Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/681/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, за участю секретаря Кострицької Т.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 ,працюючого помічником лісничого ДП «Олевський лісгосп», жителя АДРЕСА_1 , раніше 03.11.2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП Олевським районним судом Житомирської області,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 270051 від 30.03.2024 року вбачається, що 30.03.2024 року о 22 год. 30 хв., в с. Сущани, по вул. Гагаріна, Коростенського району, Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя). Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» або в Олевській ЦЛ відмовився на портативний відеореєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Правопорушення скоєно повторно протягом року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не визнав. При цьому суду пояснив, що він раніше придбав для власного користування автомобіль «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_2 , але ще не перереєстрував на себе. 30.03.2024 року в с. Сущани, Коростенського району, Житомирської області поліцейські пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, але він відмовився, оскільки не керував транспортним засобом, а керував його друг на ім`я « ОСОБА_2 » , прізвища якого не пам`ятає та в автомобілі на задньому сидінні були інші хлопці. Працівникам поліції він повідомив, що не перебував за кермом, при цьому із заявою до поліції про те, що за кермом автомобіля того вечора перебувала інша особа не звертався. Визнав, що під час спілкування з поліцейськими вийшов з автомобіля з водійського сидіння, оскільки сидів та слухав музику, автомобіль перебував у нерухому стані. Також, повідомив, що штраф за попередньою постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності він не сплатив та оскаржив її до суду. При цьому доказів на підтвердження оскарження постанови в судовому засіданні не надав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності , оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставини вчинення даного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 270051 від 30.03.2024 року, який складений у відповідності до вимог КУпАП, містить формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя) та його огляд на стан сп`яніння не проводився на підставі п. 2.5 ПДР; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.03.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 направлявся для проходження огляду на стан сп`яніння до Олевської ЦЛ та його огляд не проводився на підставі п. 2.5 ПДР; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 315333 від 30.03.2024 року; копією постанови Олевського районного суду Житомирської області від 03.11.2023 року по справі № 287/2463/23; диском з відеозаписом події.

Слід зазначити, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 315333 від 30.03.2024 року вбачається, що 30.03.2024 року працівником поліції притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що вищевказана постанова серії ББА № 315333 від 30.03.2024 року оскаржується ОСОБА_1 в судовому порядку. Враховуючи наведене, вказана постанова є чинною та підтверджує факт того, що саме ОСОБА_1 30.03.2024 року о 22 год. 30 хв., в с. Сущани, по вул. Гагаріна, Коростенського району, Житомирської області, керував автомобілем «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_2 .

Як вбачається з рапорту інспектора СРПП ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції Ю.Хомутовської, 30.03.2024 року працівниками поліції було виявлено у водія автомобіля «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_2 , ознаки алкогольного сп`яніння та водій від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

З наявних в матеріалах справи розписки про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розписки про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу вбачається, що ОСОБА_1 від підписання зазначених розписок відмовився.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Вимогами пункту 6 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція) передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно пункту 7 Розділу І зазначеної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводить згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відеофіксація, відповідно до ст.251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено диск з відеозаписом події, який долучений працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

З оглянутого диску з відеозаписом події, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що 30.03.2024 року ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння поліцейськими було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки та у медичному закладі, на що останній відмовився. Також, ОСОБА_1 ознайомлено працівниками поліції з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та із складеними відносно нього адміністративними матеріалами.

Судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. Правових підстав вважати долучений до матеріалів провадження відеозапис неналежним чи недопустимим доказом в суду немає.

Доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що він не керував зазначеним транспортним засобом, суд вважає необґрунтованими, оскільки з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 315333 від 30.03.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за керування 30.03.2024 року о 22 год. 30 хв., в с. Сущани, по вул. Гагаріна, автомобілем «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавлений права керування транспортним засобом, не увімкнув покажчик повороту праворуч, не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, тобто за порушення п.2.1а, 2.1б, 9.2б ПДР. При цьому суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності оскаржується у судовому порядку або скасована. Також, ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що він раніше придбав для власного користування зазначений автомобіль, визнав, що перебував у транспортному засобі на місці водія під час зазначеної події, не зміг назвати прізвище особи, яка за його твердженням, керувала транспортним засобом, не звертався до поліції із заявою, що інша особа керувала транспортним засобом. Також, ОСОБА_1 стверджував, що він проживає в с. Юрове Коростенського району, але як автомобіль опинився в с. Сущани Коростенського району, пояснити не зміг. Як вбачається з наявної копії постанови Олевського районного суду Житомирської області від 03.11.2023 року по справі № 287/2463/23, ОСОБА_1 керував тим самим транспортним засобом. Слід зазначити, що під час розгляду даної справи суд не уповноважений перевіряти законність винесення постанови серії ББА № 315333 від 30.03.2024 року, оскільки судом розглядається протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що 30.03.2024 року він відмовився на пропозицію працівників поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вищевикладене свідчить про те, що складений працівником поліції стосовно ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не навів переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в його діях як події, так і складу адміністративного правопорушення.

Наведені ОСОБА_1 доводи щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд розцінює як версію його захисту з метою уникнути адміністративної відповідальності.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до наявної копії постанови Олевського районного суду Житомирської області від 03.11.2023 року по справі № 287/2463/23, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 03.11.2023 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Постанова Олевського районного суду Житомирської області від 03.11.2023 року по справі № 287/2463/23, набрала законної сили 14.11.2023 року.

Таким чином, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні докази по справі про адміністративне правопорушення, вважаю, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені повторно особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

При обранні міри адміністративного стягнення враховується характер та обставини адміністративного правопорушення, його наслідки, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, тому суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та обрати йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні докази, які підтверджують те, що зазначений транспортний засіб перебуває у приватній власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 40-1, ч.2 ст.130, ст.ст. 283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 34000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф перерахувати на рахунок отримувача (стандарт ІВАN) UA0006001, Отримувач ГУК в Житомирській області, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37976485, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар