ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/914/23 Номер провадження 33/814/579/24Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича на постанову судді Котелевського районного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 29.01.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 27.07.2023 о 17:15 на автодорозі Котельва-Михайлівка Перша Котелевської ОТГ, керував транспортним засобом ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння(різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (відмовився в присутності двох свідків), чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Делія В.М. подавши апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Котелевського районного суду Полтавської області від 29.01.2024 року скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що була відсутня підстава зупинки транспортного засобу, працівники поліції заявили, що підстава повідомлення про можливе вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 ..

На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що є порушенням права на захист.

Крім того, скаржника зазначає, що протокол долучене направлення виписане від руки в довільній формі, та не містить жодного з вищезазначених реквізитів, тягне за собою його недопустимість, тому суд не може використовувати даний документ як доказ по справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 27.07.2023 о 17:15 на автодорозі Котельва-Михайлівка Перша Котелевської ОТГ, керував транспортним засобом ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння(різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (відмовився в присутності двох свідків), чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується протоколом підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №337492 від 27.07.2023 року, поясненнями свідків, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.07.2023 стосовно водія ОСОБА_1 , відеозаписами долученими до матеріалів справи та інші докази, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Щодо доводів апеляційної скарги, а саме що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що є порушенням права на захист, суд відхиляє дані доводи, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №337492 від 27.07.2023, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків, у присутності яких 27.07.2023 водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів та в закладі охорони здоров`я, й відмови водія від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.07.2023 стосовно водія ОСОБА_1 ..

Із долученого відеозапису до матеріалів справи вбачається працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції було роз`яснено причину зупинки та було повідомлено, що в останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 зазначив, що «випив бутилку гаража», на що працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння визначений законом порядку, на що останній відмовився від проходження огляду на місці за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Драгер», а також у закладі охорони здоров`я в присутності свідків.

Працівником поліції ОСОБА_1 було попереджено про складення протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено його процесуальні права і обов`язки як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В.М. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Котелевського районного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин